98 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 
Midőn pedig az emberi tudat azt tudatolja meg, a mi sem nem 
őmaga, sem nem más, hanem épen ugy illeti ót, mint mást, helyesen 
mondatik öszszerűnek. Ebben az előbbi két oldal egyesül s a közös tarta- 
lomból fejtetik ki az isteneszme. Azért az e fokozatban mozgó rationali- 
smus is öszszerünek nevezhető. R. concretus. 
Vizsgáljuk ezek után, a kijelülthatárok között, mindenik sajátságát. 
I. Rationalismus objectivus. Ennek szükséges föltéte a természet 
országábai mélyedés. Igy fejlődik azután ki a természettudat, melynél 
az öntudat alárendelt szerepet visz. Mindamellett az öntudat rendtartó 
befolyását soha sem kell figyelem nélkül hagyni. A természet rejteményes 
roppantsága mindjárt az első közelítéskor megrezzenti a szemlélőt. E meg- 
rezzentés némelyeket eltompít ; másokban különbféle sejtelmeket fakaszt. 
Ha ily állapotkor egyedül a természettudat szerepelne, a természeteszme 
tudományos kifejlését nem várhatnók; ámde előáll az öntudat s ellenébe 
szegezkedik a külső roppantságnak , hogy az előforduló tünemények átha- 
tása után mindinkább haladhasson a megnyugtató középpont felé. Meg- 
esik, hogy az elért középpont nem lesz teljesen megnyugtató; sót megesik, 
hogy általa a nyugtalanság még érezhetőbbé fog tétetni. A minek azonban 
tudományos szempontból csak örülni lehet; mert okul szolgáland arra, 
hogy az igazságot fürkésző ész hatályosabb munkálkodásra serkenjen. 
Fölötte hibázna tehát, a ki a föllelt, de teljesen meg nem nyugtató 
nyugpontok birását mindenkép foganatlannak itélné. Az ész nem tehet fo- 
ganatlan lépést. Tárgyunkat illetőleg láthatni: hogy az igazsághoz bensó- 
leg vonzódó ész belé mélyed a természet roppantságába, hogy a külsőleg 
végtelen sokaság által okozott és táplált szórakozást föltalálandó nyugpontok 
segedelmével eloszlathassa. Megnyugvási üdvének érzetében a nyugponto- 
kat az isteneszmében szilárdítja meg és mindaddig ragaszkodandik hozzá- 
jok, míg oldalakra nem lel, melyek, kiegészítendők levén, megszilárdított 
állapodását ingadozásba nem hozzák. Ez ót ujabb vizsgálódásra ösztönözi, 
folytatandja is azt, valamiíg a természettudat ön, átvilágított tartalmá- 
nak határinál, az észt más irányzatra nem fordítja. 
A mi három fokon keresztül fog megtörténni. Az elsőben A) a ter- 
mészet ugy áll az ész előtt mint létező, a másodikban B) mint munkál- 
kodó, a harmadikban C) mint élő egész. 
A. Az első fokon a fő nyomaték a lét fogalmára esik. Némelyek 
szerint a lét fogalma igen meddő; mert a ki valamely tárgyról csak azt 
