98 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 
szakasztatott ugyan, de más oldalról az azokoni tulterjedés által öröknek 
mutatkozik. Tehát ezen állapodásnál az idő mindenkorilag s örökösen ál- 
talányos lét. És ez oka , hogy itt az isteneszme az általányos idő fogalmá- 
val azonosúl. Az isten — általányos idő — általányos mindenkoriság. 
Ámde a mindenkoriságot oly váltakozás bélyegzi, mely az egymás- 
utániakat egészen áthatja. A mindenkoriság egymásutániakat, azegymásutáni- 
ság lényeket tesz föl, melyek egymás létét lerontják, vagy is melyek oly 
viszonyban állanak egymáshoz, mely miatt egynek elenyészte a másiknak 
kezdete. Ugyde lehet-e ez a lét megnyugtató alakja? Nem. Mert a valódi 
lét nem-létté nem lehet. Minek erejénél fogva az itt nyert fogalom sem az, 
mely az isteneszmével azonosittatván, az észt teljesen megnyugtathatjá. 
Végre az érzéki lét előtünik mint fenálló és fen-nem-álló is egy- 
szersmind. Most van, majd nincs. Tér és időbeni, idő és térbeni lét. Jel- 
leme az eredés és enyészés , szóval a lételesség. Innen az anyag fogalma, 
mely a térben fenálló és időben váltakozó létel általányos alapja. És ez 
oka, hogy az isteneszme az általányos anyag fogalmával azonosúl. Isten 
s általányos anyag. 
De ugyan micsoda itt ez az anyag? A tér és idő oly egysége, mely 
csak levésben van. A levés átmenés riem-létból létbe: tehát nem-lét és lét 
egysége vagy is határozott lét. A határozott lét lénynek neveztetik. Minél 
fogva az anyag , térileg tekintve, sok egymás-mellett levő s egymást köl- 
csönösen kizáró lényekből áll. Ha pedig időileg tekintetik, lényekból áll, 
melyek most vannak, előbb nem voltak, és ismét lehetnek nem létezők. 
Valamint tehát a tér és idő nincsenek az egymásmelletti s egymásutáni 
lényeken kivül, hanem egyedül azokban és azok által: ugy az anyag sincs 
önlétüleg azokon kivül. 
Láthatni ezekból: hogy az eddig nyert nyugpontok teljesen meg 
nem nyugtatók; nincsenek mégis igazság nélkül. Az érzékileg felfogott lét 
valódi lét, mely levésben nyilatkozik, A tér, mint olyan, nincs ; az idő sincs, 
mint olyan: de van minda kettő, mint mozzanat az anyagban. Valódilag 
tehát az isteneszmét egyedűl az anyag eszméjével lehetne azonítani. 
Mind a mellett ezen azonítás sem tartós érvényü. Anyagban alét van 
mint levés, azaz mint lét, mely határok közé szorúl; az isteneszmében gon. 
dolt lét pedig oly lét, mely minden határi változatosságon fölülvan. Vagy más 
szavakkal: az anyagbani lét véges lét, az isteneszmébeni lét végetlen lét, 
De hogyan jut az ész a végetlen léthez ? 
