100 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 
Ily szempontból a tárgy nem lesz többé csupán mozogható, hanem 
önmagát belülről mozgató , a nélkül azonban , hogy a nyugalom megszün- 
jék. Az ilyképen magát belülről mozgató , de helyre nézve megállapodott 
vagy inkább lekötött lét, anövényi lét. Ha anövény akővelösszehasonlíttatik, 
azonnal világos lesz: hogy közöttük lényeges a különbség. Növényben a 
mozgás belülről kifelé irányul s általa a tárgy bizonyos alakot és sajátságo- 
kat nyer. Bármi legyen még is a belülről kifelé irányuló mozgás hatálya, 
a növény földhöz ragad, mely gyökereinél fogva kötve tartja. És ebben 
az életműves növény hasonlít az életmű nélküli kóhöz. Itt a végetlen lét 
belsőleg alakító s különbféle sajátságokat előhozó lét. Ezen lét az, medíji a 
növényországban isteneltetik. 
Itt a belső önmozgatás magasabban tünteti már ki a lét fogalmát ; 
de a földhöz-ragadás még is némi fogyatkozásra utal. Ennek átgondolása 
vezeti az elmét azon térre, hol az önmozgatás nincs bizonyos helyhez 
kötve. 
E tér az állatország. A mozgás itt is belülről kifelé irányul, minek 
következtében az állat tagozva s életművekkel lesz fölkészítve. És így az 
állat léte szabad önmozgatás, önalakítás és tagozásban tünik elő. Azon- 
fölül az állat léte érzékeny lét. A növény lehet tárgya az érzésnek, de ő 
maga nem érez. A lét tehát, mely az állatban van, szabadon mozgó és 
érző lét. És ez isteneltetett az állatok különbféle fajaiban. 
Ámde az állat bár mennyire szabad a földhözi lekötöttségtől, le 
van még ís kötve ösztönei által. Az állati lét az ösztön szükségein fölül nem 
emelkedhetik. Ez oka, hogy az ész a lét ez alakbani fölfogásával meg 
nem elégedvén, szükségképen közeledik ama lényhez, mely szabad önmoz- 
gatásának erélyével magán az ösztönön is hatalmat gyakorol. E lény az 
egyes ember, mint hasonképe a benne istenelt: végetlen létnek. 
Valamint az állat, ugy az ember is saját tagjai által képes önma- 
gát mozgatni. Mozgása nincs lekötve. Benne gondolás után az akarat határoz, 
nem az ösztön, mint az állatban. Törvényekhez van ugyan ő is kötve, mint 
minden e világon; de szabadságában áll azokat követni vagy nem követni. 
Mind a mellett szenvedélyeknek levén kitéve, ő is nyugalom és nyugtalan- 
ság között hányatik. 
És épen e nyugtalan mozgás az, mi a lét lényegének meg nem 
felel. És ok is egyszersmind, hogy az ész a végetlen lét fölfogásában to- 
vább halad. A végetlen lét sokkal terjedtebb, hogysem ót a mozgatható 
