AZ ISTENESZME EREDETE, 101 
vagy önmozgató lények határai közé lehetne szorítani. Ő tiszta lét , mely 
minden határon tulterjed. Úgyde a lét, mely tiszta minden határ-, alak és 
sajátságtól, lehet-e azon lét, melyben az ész teljesen megnyugodhatik? Nem, 
Ezen igy gondolt létnek ellenében áll a véges lények sokasága. Minek oká- 
ért kétféle lét van: végetlen és véges. Végetlen, mely minden határt ki- 
zár; véges, mely változékony határok között van. 
Ezeket téve két lét-egészet teszünk: végest és végetlent. De a két 
létegész, egymással szemközt állván, egymást kölcsönösen meghatározza ; 
következőleg vagy mind a két egész véges egész, vagy csak látszólag kü- 
lönböznek, valódilag pedig azonegy egészet tevók. A két véges egész az 
észt meg nem nyugtatja; azért jelenleg oly állásponthoz jutott, melyen 
a végetlen lét azonegygyé olvad a véges léttel. A lét egyetlenegy létegész. 
Ez teendi itt tartalmát az isteneszmének. 
E fok az előbbi két fok egysége levén, mindazt magába foglalja, 
mi azokban lényeges. Itt a létegész nem elvont, hanem a véges és véget- 
len lét egysége. Vizsgáltathatik pedig háromféleképen: vagy a véges lét 
egészen benvan a végetlenben; vagy a végetlen egészen benvan a véges- 
ben; vagy a kettő mindenkép azonegy egész. 
c) Ha a véges lét egészen benvan a végetlenben, ugy annak vagy 
alakja vagy sajátsága, vagy semmi. Ha alakja, valódi léttel nem bír, ha- 
nem csak látszólag van, a mi ezen álláspont első fokozatával ellenkezik, 
melynek igazsága az érzéki lét valóságán alapult. Ha sajátság, akkor a vé- 
ges lét csak a végetlenben lenne s valódi léttel csak a végetlen birna. Ha 
pedig semmi, ugy a végetlen lét is semmi; mert ha azon kellék, mely által 
az ész az eddigiek szerint, a végetlenhez eljutott, semmi, nincs, a mi ál- 
tal nekünk a végetlen megnyilatkozzék A. mi pedig meg nem nyilatkozik, 
vagy a mi mindenkép határozat nélküli, az puszta elvontság, vagy is sem- 
mi, És találkoztak, kik előtt az isten nem volt más, mint az általányos 
semmi. 
8) Továbbá ha a végetlen lét egészen benvan a végesben, ugy ha- 
tározottan véve, a végetlen a véges által elnyeletvén, a véges lét elemeiben 
csak tehetékileg van valódi létel nélkül. Iynemüű egész az általányos zűr, 
mely némelyektől isteneltetett is, Ezen általányos zürben hiányzik még a 
rend, mely a végetlen által lesz elóhozandó, ha ez, mint egyetemes kap- 
csolék, a véges lét elemeit törvényszerűleg összefüggő állásba helyezi s a 
kölcsönös előfejtést megeszközli. Itt meg nem állapodbatni; mert ha az ál- 
