104 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 
minthogy a véges lét önmagát elő nem hozhatta, az ő valóságának lehet- 
sége a végetlen lét. És igy : 
c) a végetlen lét a véges lét valóságának lehetsége, vagy is a véges 
lét valóságát föltétező való lehetség —isten. Fontos egy eredmény ; de ki nem 
elégít. A való lehetség tudnillik való is, nem is. Való, mert a véges létet 
valamennyi határozottságával együtt magába foglalja; nem való, mert 
még csak lehetség. Tehetékét vagy is tartalmas hatalmiságát tekintve képes 
ugyan magából, mint alapból, a végességet előhozni; de mivel még elő 
nem hozta, valódilag hatónak még magát ki nem tüntette. Ezt kitünteten- 
dó, szükséges, hogy a végességet, mint alapzatot, előhozva magát, mint 
alapot kijelentse. 
A) Ezek után a végetlen lét, mint alap, a véges mint alapzat, je- 
lenik meg. Az alap, mint alap, önmagát teszi és téve előhozza az alapzatot. 
Az alapzat, mint olyan, lételét az alaptól veszi. Nem nehéz ezeknél fogva 
átlátni: hogy alapzatban az alap nyilatkozik meg, még pedig benmaradó- 
lag. Mindazáltal az alap ugy tekinthető mint belső, az alapzat mint külső. 
A belső megnyilatkozik a külsőben, azaz, az általányos alap megnyilat- 
kozik a külső, egymástól külön létező alapzatok sokaságában. Az egyes 
alapzat meg nem felelhet az alap végetlenségének, sem nem képes azt tel- 
jesen előtüntetni. Az alap, mint minden alapzat végső alapja, tehát ós- 
alap, végetlenségénél fogva tulterjed valamennyi alapzaton. És ezen ősalap 
z isten. 
Azonban az alap csak az által alap, ha tartalma végetlenségét az 
alapzatban teszi: és igy mint alap alapzat nélkül nem gondolható. Az a- 
lapzat hasonlólag csak az által alapzat, hogy az alap végetlen tartalmát 
előtünteti : tehát alap nélkül nem gondolható. Ha pedig ez áll, ugy a kettő 
csak látszólag kettó, valódilag csak egy. 
Továbbá a végetlen lét, mint való lehetség, tulterjed tartalmánál 
fogva a véges léten, mely amazt nem képes egész teljességében előtüntet- 
ni. Az ósalap hasonlólag tulterjed tehetékével az alapzatokon; mert ezek 
sem képesek azt teljesen előtüntetni. És ebben a való lehetség azonos az 
ósalappal. 
Azonfölül a végetlen lét, mely végetlen tartalmát tekintve, való 
lehetség, öntevésére nézve pedig ósalap, oly lét, mely mindenkép ál- 
talányos, vagy is maga a végetlen önlét. Az önlét, létezését illetőleg, ön- 
álló. Ellenben a véges lét, valamint az alapzat is, mástól van, és igy a 
