AZ ISTENESZME EREDETE. 107 
határozottsága eredeti alakja szerint fejlésnek indulhasson. Mind a két erő 
magában a vanyban van. A vany akkor, midőn mozgásereje által a többiek- 
kel kölcsönködésbe jó, képezésereje által pedig a benne szunnyadó fejlőd- 
hetést ugy teszi, hogy a képző erőnek a mozgáserő s az ez által körébe 
vont vanyok alárendeltetvén, a képező erónek eszközül szolgálnak arra , 
hogy általok a belső eredeti meghatározottság kinyilvánuljon, élni kezd. 
Ilyenkor a vany eredeti határozottsága, ugy tartalom mint alakra nézve , 
cél, mely a meghatott külvanyokat tagokká képezve önmagát előfejti. 
Az, mi ezt végre hajtja, életerőnek mondatik. És ez ismét csak nyilat- 
kozmánya az általányos oknak, mint általányos életerőnek, 
y) mely általányos életerő — isten. 
E fokon, miként láttuk, a hatás a véges vanyokat illette, Ők azon- 
ban nem önmagokért hatottak, hanem egyedúl azért, hogy a bennök 
nyugvó végetlen lét saját tartalmát általok keresztülsugároztassa. Innen 
az ellentét, mely e fokozatot bélyegzi. Mindenik véges vany önmagát te- 
vé, hogy eredeti határozottsága megvalósuljon, Tehát cél, mely az ön- 
erejúleg meghatott külvanyokat eszközül használja. Más szempontból te- 
kintve mindenik vany eszköz is, mert más vanyok által önhatározottságuk 
megvalósíthatására használtatik. Ez a kölcsönös hatás a meghatottság lé- 
nyege. A véges vanyok összesége, önmagáhozi viszonyban gondolva, cél 
is eszköz is; cél, a mennyiben mindenik vany önmagát téve a hatáskörébe 
vont vanyokat eszközül használja; eszköz, mert a véges lét, mint egésze 
a véges vanyoknak, a végetlen lét által önmagának kitüntetése végett téte- 
tik. Valódilag fölfogva a véges létnek célja a végetlen lét. 
Mik után szembetünő, hogy sem a végetlen lét, sem avégeslét nem 
hat egyedül hanem a hatás épen ugy illeti a végetlen mint a véges létet. 
c) Ez teszi a harmadik fokozat alapelvét. A végetlen lét hat és teszi 
önmagát a végesben ; a véges lét hat és teszi önlétét tünelékeiben. A véget- 
len lét léte végetlen; a véges lét léte véges. De a végetlen lét a végesben 
csak önmagát, tehát önlétét, teszi; ennél fogva a véges lét létében csak 
végetlen lét léte tétetik: következőleg a végetlen lét léte azonegy a vé- 
ges lét létével. 
Mi tehát ezek után a véges lét végéssege? Nem más, mint azon 
eredeti határozottság, melyben a végetlen lét önlétét teszi. A határok egy- 
mást kölcsönösen kizárják; kölcsönösen kizárják tehát egymást a megha- 
14" 
