120 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI, 
egyetemesség fogalmának terjedéke , nagysága mellett , tartalomtól üres; a 
legvalóságosabb lény fogalma tartalomban leggazdagabb, de terjedékben 
legkisebb. Amott elvont , itt öszszerű fogalom teszi a nyugpontot. Ámde a 
fogalom , mely tartalomban, és a fogalom, mely terjedékben szükölködik, 
nem valódi fogalom, mert ez mind a kettő egysége. Az értelem e hiányt 
kipótolandó, egy új fokhoz emelkedik , melyen az elvont egyetemességet 
az öszszerűvel kiegyenlíti. Ez az 
3) okoskodási rationalismus foka. A gondolkodás az egyszerű ha- 
tározatokból indul ki, hogy a következőket mindinkább öszszerüsítsé és 
gazdagabbakká tegye. Első fokon a fogalom az egyedektóli elvonatkozás 
által szereztetett és legfőbb pontján teljes elszigeteltségében csak elvontan 
gondoltatott. Ilykép gondolva minden egyedet maga alatt foglalt. Tehát az 
egyedek benne voltak a legfóbb fogalomban; mert valamennyien együtt 
tették az ő terjedékét. Ámde viszontag a fogalom is benvolt az egyedek- 
ben, mint határozat, nem elvontan, hanem más határozatokkal együtt. Ezen 
más határozatok, mik által az egyedek képzeltettek , tevék a tüneményt, 
mely mulékony és változó; ellenben a fogalom az, mi az egyedekben állan- 
dó és lényeges. Sajátképen tehát a változó tünemény segedelmével azért 
lehetett fölfogni és kifejteni a lényegest; mert ez volt a tüneményt tevő 
s önmagát általa kitüntető. Valódilag az egyedekben csak az egyete- 
mes létezik , mely önmagának megkülönítése s meghatározásával mindent 
magába és maga alatt foglal. Következőleg midőn önmagát mindinkább 
megkülöníti s meghatározza , terjedékével együtt tartalma is öregbedik , 
vagy is önmagában annál gazdagabb és öszszerűbb lesz, minél nagyobb ter- 
jedéke , melyben az alárendeltekre vonatkozik. És igy az egyetemes, mint 
eredménye a minden oldalróli közítésnek , nem a legelvontabb, hanem in- 
kább a legmeghatározottabb és legteljesebb fogalom. 
Ezeknél fogva e fogalom oly meghatározott fogalmak fokozatain 
keresztül fejti ki magát, melyek közt e magasabb vagy is egyetemesebb 
már magában öszszerű egész , azaz egésze az alárendelt fogalmaknak. Mint- 
hogy t. i, az egyetemes egység önmagát fejti ki és határozza meg, a foga- 
lom egyetemességének mindenik foka, tehát mindenik tagozása a terjedék- 
nek, épen ugy gazdagítása a tartalomnak is. Ennek okáért ha a meghatá- 
rozott fogalmak fokonkénti kifejlését teszik az egyetemes fogalomnak , 
mely a magasabb fejlés-fokon belsőleg , tartalomra nézve , épen ugy nyer, 
a hogyan nyer külsőleg terjedékre nézve : akkor a legegyetemesb fogalom 
