AZ ISTENESZME EREDETE. 131 
rintök nem munkálkodnia; de a működésre önmaga határozza el magát. 
Jelleme a szabadság. 
A szellem saját törvényeinek megtudatolását az öntudat teszi le- 
hetővé. Öntudat által az én megkülönbözteti magát minden nem-éntól ; 
továbbá megkülönbözteti magát önmagától , a mi gondolkodás által közve- 
tittetik. Ennélfogva az öntudatban meg kell választani a gondolást és lé- 
tet. Az öntudat ezek egysége. Öntudat által képes az ember valódi tu- 
dásra, mely nem egyéb, mint a szellemünkben megnyilatkozó igazság ösz- 
szerű felfogása. Öntudásra szabadon határozza el a szellem önmagát és 
gondolással szabadon is valósítja meg azt. Innen van: hogy a gondolás 
maga első ténye a szabadságnak. A szellem, a mennyiben az igazság meg- 
ismerésére törekszik, elmének mondatik. 
Továbbá a szellem csak az, mivé önmagát teszi. Fogalmát, mint 
kifejlést kell fölfogni. Ez a kifejlés működés, a szellem szabad működése. 
Ennek következtében a tudat fokain keresztül mindaddig fejlődik, mig 
magát, mint egyetemes, öszszerű öntudat, mint ész meg nem ragadja. Így 
lehet csak szabad alany, Azonban a kifejlés, ha mindjárt szabad is, szükség- 
képi is egyszersmind. 
A szellem, mint szabad alany, tagadúlagos egysége az önmagában tett 
különbözeteknek. Ezek folytonosan mennek által egymásba. A gondolást 
akarni, az akarást gondolni kell. Ezen egységgel mind a mellett nem ellen- 
kezik az, hogy az emberi véges szellemnek saját kifejtésében határozott 
fokokon kell keresztülmennie. És ebben rejlik a szükségképiség. 
A véges szellem önmagának fokonkénti tevésében először a termé- 
szet által találja magát meghatározottnak. A természet által meghatározott és 
avval szorosan összefüggő szellem úgy tűnik föl, mint egyén. A szellem, 
miután az önmaga kifejtésére eszközül használt természeti oldalt meghódi- 
totta, önmagába vonul s úgy tünik föl, mint alany. Végre mindenben magát 
önmagának birtokába helyezvén, úgy tünik föl, mint személy. Innen a fo- 
kozat három foka. 
a) A szellem, mint egyén, magát kivúlról meghatározottnak találja. 
Ennek észrevétele okok keresésére sarkalja, melyeket a külvilágban lel föl. 
Ámde a belső meghatározottságot ettól hiába hozza le. Mivel pedig a szel- 
lem belsőleg csak szellem által határoztathatik meg : a meghatározót mindad- 
dig keresi, míg oly szellemhez nem jut, ki végső oka minden lényeges 
meghatározottságnak. Ezen mindent meghatározó szellemi egyén — isten. 
1 gőg 
