134 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 
hetnek, meg kell jegyezni: hogy itt nem ezeknek, hanem az alapúl szol- 
gáló vanyoknak létre hozásáról van szó. Továbbá itt a létrehozás nem je- 
lenthet átalakítást, mert a vanyok egyszerűek; ha pedig az egyszerű ered, 
csak semmiből eredhet: következőleg az itt szóba hozott létrehozás sem- 
mibőli eredtetés, a semmibóli kihozás pedig teremtés. És az ezt véghez 
vivó, vagyis teremtő lény — isten. 
A teremtő előbb volt mint a világ. Végső oka levén a világnak 
végső oka az időnek is. Ó általányos , végetlen , határozatlan. 
Igen , mondhatja itt az értelem, végetlen , határozatlan volt a világ 
teremtése előtt; mert kívúle semmi sem létezett; de a teremtés megtör- 
ténte után a világ határai által a teremtő is meg lön határozva; mert az 
egymáson kívül létező lények egymást kölcsönösen meghatározzák. És ez 
azon pont, mely miatt a fürkésző ész a teremtő eszméjénél sem nyugodha- 
tik meg teljesen. Hová fordúljunk ezek után, hogy az itt is felötlő hiány 
eltávolittassék ? Lássuk a világ szerkezetét. 
A világ teremtés által lön , hogy benne és általa a neki alapul szol- 
gáló eszme megvalósíttassék. Ez fenállás és folytonos kifejlés nélkül lehe- 
tetlen. A kifejlés tér és időben megy véghez. Az időbeni váltakozás vala- 
mi olyasnak lételére utasít, mi , tüneményeinek minden változása mellett , 
állandó. Ezen állandólag létezők teszik az időbeni tünemények közvetlen 
alapját. Ugyanezt kell állítani a térben egymás mellett feltűnők iránt is. 
Mivel pedig ezek összesége teszi a világegészet, méltán kérdezhetni : hogy 
min alapúl a világ lételének folytatása ? Melyik azon ok, mely a világ fen- 
állhatásának végső oka? 
Minthogy a világ nem szükségképeni, általányos, föltétlen , önma- 
gátóli lét, állítani nem lehet: miszerint létfolytatásának végső okát magá- 
ban foglalja. De azt sem, hogy az egészen egy kívül rajta létező lénybe 
legyen helyezendő. Az emberi szellem saját szabadságánál fogva teszi ön- 
magát. Miból világosan kitetszik: hogy a világ folytonos fejlődhetésének 
közvetlen oka a magokat kölcsönösen izgató vanyokban rejlik ugyan; de 
a végső okot azokon kívül kell keresni. 
De hogyan lehet a létfolytatás végső oka az, mi a létfolytató va- 
nyokon, és így a világon is, kívül van, ha az a világra közvetlen befolyást 
nem gyakorol? Ez a létfolytatás fogalmából nem következik; de az min- 
den esetre következik : hogy a véges vanyok, a bennök munkálkodó erók- 
kel és eredeti törvényeikkel együtt , épen azon végetlen hatalom által tar- 
