136 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI, 
Schreibt sich das sich Entwickelnde nicht selbst den Zweck seiner Entvvi- 
ckelung vor, fasst es nicht selbst diesen Zweck , ist derselbe nicht in ihm 
selbst als subjectiver, vor seiner Verwirklichung erst gewusster, so muss ein 
ausser ihm befindliches Selbstbewusstseyn gedacht werden, in welchem die- 
ser Zweck vor seiner Verwirklichung und Objectivirung als subjectiver , 
gewusster Zweck ist." 
És melyik ezen lény? Az, ki végetlen tudásánál fogva minden- 
ról teljes ismerettel bir, mi a világban volt, van és leend; az, ki végetlen 
hatalmánál fogva a világot semmiből teremtette és fentartja; az, kinek vé- 
getlen bölcsesége az eredetileg megdiányozott s egymással tökéletes ösz- 
szefüggésben működő vanyokat azon cél felé teljes szabadsággal igazgatja, 
mely nekik őáltala tüzetett ki. És ezen világigazgató — isten, 
Ez azon öszszerű eszme, mely mindazt magában foglalja, mik eddig 
a rationalismus fejlésének fokain nyugpontok gyanánt elófordultak. A vi- 
lágigazgatás a világteremtés és világfentartás egysége. A világigazgató 
maga az általányos szellem mint teljes szabadsággal működő általányos 
személy , ki saját eszméiben önmagát öröktől fogva teszi, ki saját eszméit 
az eredetileg meghatározott vanyokban teszi, ki továbbá a vanyok szaka- 
datlan kifejlésében a világeszme teljét valósítja meg. Nem látszik-e ebból 
ismét világosan: hogy a vanyok csak azt valósíthatják meg, a mi már ben- 
nök eredetileg megvan? Tehát az ember is csak az által képes tudatában, 
tudatának munkálkodásával az isteneszmét kifejteni , mert az már benne 
megvan. A mi kétségbe hozhatlanul mutatja, hogy az isteneszme nem az 
ember, hanem az isten munkája. Ezt vitatta a supernaturalismus. Ámde 
az ember, miként eddig láttuk, ezen, tehetékileg tudatába oltott eszmét vi- 
lágosan megtudatolni, lényeges elemeire kifejteni s a természet, emberi- 
ség és világeszme mindinkábbi tartalmasítása következtében mindinkább 
nagyobb tökélyességre emelni képes. Miból ismét az következik: hogy az 
emberbeni isteneszme nem munkája egyedúl az istennek; hanem munkája 
úgy az embernek mint az istennek. És ez leend tárgya értekezésünk har- 
madik részének, a concretismusnak. 
