TÖRVÉNYEINK TÖRTÉNETE AZ AUSZTRIAI HÁZ ALATT. 301 
150 dénárt, tulajdon erszényökbóől pedig személyes felkelés helyett azon- 
felül még 50-et , a segedelempénzhez járulni szokott szegényebb nemesek- 
nek és másoknak taksáival együtt, ajánlanak, a városokban, mezőváro- 
sokban, vagy mások faluiban lakozó nemesekre nézve azon hozzáadással: 
hogy ezeknek taksáltatások a város vagy helység bírája jelenlétében té- 
tessék. Továbbá ugyane tárgyra nézve rendelik: 1) Hogy Bihar, Közép- 
Szolnok , Marmaros, és Kraszna vármegyéknek külön segedelme Váradnak 
vagy azon tájaknak , a slavóniaiaké pedig, kik most is a magyarországi- 
nak felét fizetni parancsoltatnak , Slavóniának szükségeire fordíttassék. — 
2) Hogy a törökök alatt álló jobbágyok a segedelempénznek most is csak. 
felét fizessék. — 3) Hogy a beszedés vármegyei adószedők által történjék, 
kik a beszedett pénzt a kerületi adószedőknek, milyen az ország mind a 
három kerületében egy-egy nevezteték , átadni, ezek pedig azt az újonan 
fogadott katonákra fordítani, és arról a jövő országgyűlésen számot adni 
tartozzanak , és hogy a vármegyei adószedők magok az alispánok legye- 
nek , és a királyi adórovók zsoldját húzzák. — 4) Hogy azon urak, ne- 
mesek , vagy mások , kik az adó beszedését gátlanák, vagy azt magoknak 
megtartanák , kétszer annyi adására kárhoztassanak, és ezen bírságok a 
had szükségeire fordíttassanak. — 5) Hogy a szolgálatukat év vége előtt 
elhagyókra, a külföldi zsoldba-állókra, és a zsoldok nagyságára nézve az 
1596 : 22-ik és egyéb törvényeink rendeletei szolgáljanak szabályúl. 
A 9-dik ágazat, melyben országunk rendei elismervén azt , hogy a 
rendeknek személyes felkelése nem nagy hasznot hajt, helyette a fen- 
érdeklett minden jobbágyháztóli 50 dénáron túl egy hónapra minden 20 
jobbágyi, valamint zsellér által lakott nemesi, háztól is egy jól felfegy- 
verzett, de mégis csak nagy szükség esetében kiveendő, könnyű lovast 
ajánlanak; a zsellértelen nemes kúriákra nézve pedig azt rendelik: hogy 
azok a főispán és vármegye mérséklése szerint állítsanak katonát, egyéb- 
iránt azt szabadon hagyván, hogy a ki akarna, személyesen is táborba 
szállhasson. — Azonban e cikkhez a király az iránti reményének kifeje- 
zését toldotta: hogy a vármegyék, ha nagy szükség úgy kivánandja, a tác- : 
borban maradásnak határidejét meghosszabbítandják. 
A 10-dik ágazat , melyben az ország rendei minden kaputól , mit a 
dunántúli vármegyék addig is már tevének, egy nagyszombati mérő búzát 
és zabot igérnek a király élelmitisztének nyugtatvány mellett szolgáltatni. 
A 11-dik ágazat, melyben országunk rendei a király által kivánt 
fuvarokra nézve az élelmi szereknek Székesfejérvárhoz vitelére minden 
