228 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI, 
még is megengedtetvén, hogy egy köblöt vagy három nagyszombati mérót 
egy forintjával megválthassanak. — 6) Hogy az erdélyi fejedelemnek át- 
engedett hét vármegyéből béveendő minden ezen jövedelmek különösen 
azon hét vármegyében létező határszélek és őrseregei szükségeire for- 
díttassanak. — 7) Hogy a fenérdeklett minden segedelmezések az ország 
jövedelmei országos kezelőjének kezébe adassanak, és ez azokat nem más 
célra, mint a határszéli magyar katonáknak kitűzött időkbeni fizetésére 
fordítsa, s a tábornagyoknak és kapitányoknak azokból ezen időkön ki- 
vül ezután semmit se adjon. 
A 33-ik ágazat, melyben a koronaőrzésnek költségeire évenkint 
minden kaputól egy magyar forint fizettetni, azok közől pedig, kiknek 
kapujok nincsen , mindenki az 1625: 28-ik cikknek rendelése szerint tak- 
sáltatni rendeltetik. 
A 34-ik ágazat, mely Horvátországra és Slavoniára nézve rendeli 
hogy , mivel ezen tartományok a kulpamelletti gyalog katonáknak tartása 
által nagyon terheltetnek, a koronaőrzésnek költségeire évenkint csak 500 
forintot fizessenek. Továbbá hogy a rendes harmincadnak felét a báni ka- 
tonáknak zsoldjára, az egyéb segedelmezéseket, és a harmincad fölemelé- 
séból bejövő pénzeket pedig tulajdon határszéleik szükségeire és határ- 
széli katonáik fizetésére fordítsák. 
A 36—38-ik ágazat, melyekben a rendek: 1) A kapuknak össze- 
számitására nézve az 1609: 62., 1622: 32. s 1635: 8-ik ágazatokra hi- 
vatkoznak azon határozással, hogy egy kapura több ne számíttassék, 
mint 4 hat vagy négy ökrös ekével vagy § két ökrössel biró jobbágy, 
vagy 16 zsellér vagy marhátlan jobbágy. — 2) Az adórovókra és szedókre 
nézve rendelik, hogy azokat az 1638 : 47-cikknek rendeletéhez képest 
minden földesurak, valamint a királyi fiscus is jószágaikba minden aka- 
dály nélkül bebocsátani köteleztessenek. Továbbá hogy a vármegyei adó- 
rovók és szedők azon esetben, ha a földesúrnak adózásokat beszedő- 
tisztje azokat a törvény által kitűzött cél helyett máshová fordítaná, a 
földesúrnak jószágaiból vegyenek elégtételt, fönmaradván a földesúrnak 
tisztje elleni visszakeresete. Végre, hogy az adórovók, mérsékelt zsold- 
jokkal és a céduláktól járó két dénárral megelégedvén, a parasztokat fe- 
lesleges költségekkel ne terheljék; az alispánok, szolgabirák és jegyzők 
pedig a bészedett adóból magoknak semmit se tulajdonítsanak. 
A 39-ik ágazat, melyben a dunamelléki részekben ugyan a nádornak, 
