548 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 
mind pedig az, mert országunk egyéb rendei a városok számának szaporo- 
dását magokra nézve oly veszélyesnek tartották, hogy azt jövendőben nem 
szaporítandónak határoznák, s valamely községnek a sz. kir. városok közé 
érdem vagy közjó miatti fölvételét csak kivételképen és törvénycikkbe ik- 
tatás hozzájárultával !) engednék meg. 
IV. Hogy I-só Leopold alatt, jelesül az 1702-ik évi december 5-ikén 
a magyar egyházi rend és a cs. kir. udvari kamara közt Kollonich Leopold 
bibornoknak elnöklete alatt az egyházi rend, magyar udvari cancellária, és 
cs. kir. udvari kamara részéről kiküldött egyéneknek jelenlétében tartott 
gyülésben (congressus) , az elhúnyt főpapoknak hátrahagyott vagyonában 
történni szokott elsikkasztásoknak, s a papság és királyi fiscus között tá- 
madó költséges pereknek megelőzése végett az elhúnyt fópapok vagyona 
lepecsétlésének s összeirásának, és az egyházi javak székürültség alatti 
kezelésének módja, továbbá a fópapoknak II. Ferdinánd 1625-iki diplo- 
májában engedményezett végintézeti tehetsége, és az általok véghelyeink 
és váraink szükségeire hagyandó értéknek mennyisége iránt bizonyos meg- 
határozó szabályok hozattak, nevezet szerint: 1) Hogy a főpapnak halála 
után tüstént annak minden ingó javait, — a házi eszközöket kivéve , — 
két káptalanbeli és a helyben lévő , bármily rangu, kamarai tiszt , vagy ha 
ily kamarai tiszt ott nem léteznék , amazok magok bátorságos helyre rak- 
ják és lepecsételjék ; a kamarai tiszt jelen nem létének esetében mindaz- 
által azután szükséges lévén a legközelebb lakó kamarai tisztet , az általa 
is teendő lepecsétlésre , levélhordó által felszólítani. — 2) Hogy későbben 
ugyanazon három kiküldött személyek az elholtnak mind az így lepecsé- 
telt, mind pedig egyéb általa szerzett, s azon egyházi hűbérhez kamara 
utján nyert királyi megegyezéssel be nem keblezett ingó javairól rendbe- 
szedett , s aláirásaikkal és pecséteikkel erősítendő, és azon ingóságoknak 
igazságos becsújét is magába foglaló lelettárt készítsenek, s annak egy 
példányát az esztergomi érseknek megküldeni , és egyet a káptalannak át- 
adni tartozzanak. —. 3) Hogy az így összeirt jószágokból kifizettetvén az 
elhúnytnak egyházi hűbéri javaira tett adósságai, legelőbbi könyvei a káp- 
talannak könyvtárnyitásra, papöltönyei s oltári ékességei az egyháznak, és 
házi bútorai utódjának jussanak , ingó vagyonának többi összege pedig há- 
rom egyenlő részre osztassék, s egy harmada papi nevelőháznak épitésére, 
SEszeezzlete d 
1) Lásd az 1687: 17-ik ágazatot. 
