624 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI, 
hatalmaskodásnak , vagy, ha szerzetes és egyházi, vagy nőszemély volna , 
fejváltságnak büntetése alá veti. 
c) A11-ik ágazat 1-ször az atya-, anya-, férj-, nő-, csecsemő-, testvér- 
vagy atyafiülót, az első és második izbeni vérfertőztetőt, a mostohaany- 
jával vagy mostohaleányával paraználkodót, továbbá azt, ki az előbbi 
ágazatban 1-ső szám alatt előadottak közől valakit megöl, az atyafiság izé- 
nek közelségéhez, vagy a meggyilkolt egyén hivatalának minőségéhez ké- 
pest megkeményitendő fejvétellel , — 2) azt, ki tulajdon urának várát ra- 
vaszúl föladja , vagy akár urának akár más hazafinak várát beveszi, vagy 
általa költött állevéllel és pecséttel , avagy más által költöttel is, azt tudva " 
használva : másnak élete ellen leselkedik, valamint a körülményeknek sú- 
lyosságához képest aztis, ki szülőjét megveri vagy sebesíti, halállal, és azon 
túl az állevéllel és pecséttel másnak élete ellen leselkedőt, ha károkat és költ- 
ségeket is okozott, ezeknek tulajdon részére jutó jószágaiból eszközlendő 
megtérítésével is , végre — 3) a gyújtogatót, a nyilvánost ugyan, valamint 
az alattomost, ha súlyosbak a körülmények, elevenen megégetéssel, 
egyébkint pedig lágyabb halálnemével büntettetni határozza , és egyszers- 
mind béfejezésül megjegyzi, hogy a hazánkban vagy kapcsolt részeiben bir- 
tokos katonai személyek katonai bűntettekben katonai, a nem katonaiak- 
ban pedig az 1655 :7-ik cikknek értelme szerint szokott törvény útján ité- 
lendők, és hogy a gonosztevőnek osztályrészéből a meggyilkolt egyén 
gyermekeinek és özvegyének a vérdij mindenkor kiadandó. 
d) A 12-ik ágazat: 1) az állevélköltőt avagy azzal törvényszék előtt 
tudva élőt , ha mást nem életében, hanem csak vagyonában károsítani mú- 
ködött, a károknak és költségeknek megterítésén túl gyalázattal, —2) a vér- 
fertőztetót harmadik izben három , negyedikben két évi börtönnel , — 3) 
az úti vagy közlekedési állevél-kültőt vagy azt tudva használót, ha mást 
sem becsületében sem vagyonában meg nem sértett, — a királyt hadba 
követni vagy katonát vele küldeni nem akarót, — a hamis hirre fegyveres 
népet felültető kapitányt, — a szabad hajdutartót, valamint a hívségte- 
lenségnek az elősoroltakon kivül még netalán létező eseteiben bünhödőket 
is birói belátás szerint meghatározandó büntetéssel fenyíttetni, a szabad 
hajdutartót pedig az okozott károknak és költségeknek megtérítésére is 
szoríttatni rendeli. 
A. 46-dik ágazat, mely az álarcoskodásról és vértagadásról rendeli, 
amarról ugyan, hogy a h. t. 2. r. 16. címében, hol róla szó vagyon, bün- 
