10 



men det synes dog, at der i de senere Aar er indtraadt 

 nogen Forandring i dette Forhold, idet Mudderet paa mange 

 Steder er gaaet bort og har ladet en fastere og renere Ler- 

 bund komme tilsyne. Denne Forandring er muligvis for- 

 anlediget ved Thyborøn Kanalens Gjennembrud (1863)\ 

 som medførte en stærkere Strøm i Fjorden, hvorved den 

 let bevægelige Dyndmasse delvis er bleven bortført. Langs 

 Kysterne og i større eller mindre Afstand fra disse, indtil 

 en Dybde af et Par Favne, bestaar Bunden for største Delen 

 af Sand eller Grus med Stene, der ofte ere af en meget 

 anselig Størrelse og i Regelen, ligesom Bunden, bevoxede 

 med Blæretang. Hist og her findes store Strækninger langs 

 Kysten, hvor større Stene mangle eller kun ere tilstede i 

 ringe Antal, og hvor Sandbunden er bedækket med Bændel- 

 tang. Meget afvigende fra disse Forhold er Kyststrækningen 

 i Bredningens nordvestlige Del op imod Fegge Sund mellem 

 Eierslev- og Fegge Røn. Bunden bestaar nemlig paa denne 

 Lokalitet af fast Gementklippe , der er rigeligt bevoxet med 

 Blæretang og boret af talrige Muslinger, blandt hvilke Saxi- 

 cava rugosa spiller Hovedrollen. Klippebunden træder 

 synligt frem fra en Dybde af 1—2 Favne og næsten helt 

 ind til Land; kun en smal Stribe af nogle faa Alens Brede 

 inderst inde ved Land er dækket af Grus og udskyllet Sand 

 fra Skrænterne. I den sydligere beliggende Draaby Vig 

 — eller, som den oftere kaldes, Skarum Vig — paa Mors 

 tindes der store Afleiringer af Mudder og Dødtang paa 2—3 

 Fv. Vand som Følge af, at Strømmen der mister sin Kraft. 



' Røn-Kanalen blev dog først i 1868 benyttet til Skibsfart, da Ag- 

 ger-Kanalen paa dette Tidspunkt var saa tilsandet, at Seiladsen var 

 bleven umulig. I 1875 lukkedes sidstnævnte Kanal næsten fuldstændigt 

 ved Tilsanding. Nærmere Meddelelser herom findes i J. C. Petersens 

 Afliandling: „Om Aggertangen før og nu" (Geogr. Tidsskr. I. Bd. S. Ii2. 

 m. 6 Kort). 



