64 



derimod ere de mørke, ensfarvede Exemplarer forholdsvis 

 sjeldne; jeg har kun truffet saadanne i Aggerø Dyb (V. f. 

 Mors), i Salling Sund og ved Gjøl. Som en Overgang 

 mellem de sædvanlige firbaandede Varieteter og de ens- 

 farvede mørke træffes undertiden hidivider med to meget 

 brede mørke Spiralbaand, sjeldnere med ét. Fra Nibe 

 Bredning har jeg gjennem Teilmann Friis erholdt et 

 Exemplar, der ganske mangler Spiralbaand, men hos hvil- 

 ket der parallelt med Læberanden løber to mørke Baand. 



Hvor denne Art lever under Betingelser, der ere sær- 

 ligt gunstige for dens Udvikling, og hvor Exemplarerne 

 som Følge deraf opnaa en usædvanlig Størrelse, finder man 

 nu og da saadanne, hos hvilke Skallens Yderlæbe viser 

 større eller mindre Tilbøielighed til at udflade sig ligesom 

 hos visse Lymnæa-Arter, dog aldrig saaledes, at det naaer 

 til at blive en virkelig Ombøining. Meget lavspirede Exem- 

 plarer forekomme ikke hyppigt, og jeg har aldrig truffet 

 noget, som i saa Henseende kunde siges at nærme sig til 

 L. pallidula. Høispirede Individer ere langt almindeligere. 



Monstr. T. unicarinata, fuscescens, fasciis spiralibus dua- 

 bus parum conspicuis ornata, spira producta. Gjøl. 1 Expl. 



For de hævede Lags Vedkommende er Arten hidtil 

 kun truffen med Sikkerhed mellem Hals og Sønderskov. I 

 Universitetets zoologiske Museum findes et Exemplar af en 

 Lacuna fra Aastrup-Laget, der af Mørch er bestemt som L. 

 puteolus, men som efter min Mening maa henføres til nær- 

 værende Art. Det af Mørch omtalte Exemplar fra Klarup- 

 gaard existerer kun i ubestemmelige Fragmenter. 



Hvad forøvrigt Formen Lac. puteolus, Tun. (L. parva, 

 Da Costa, — L. Montagui, Lov.) angaar, da kan jeg ikke — 

 saaledes som de fleste andre Konchologer — betragte den 

 som distinkt Art. Hvis man ikke vil opfatte den som en 

 hybrid Form af L. divaricata og L. pallidula, ligger det 



