87 



opstillede B. conoideum, der overhovedet synes mig at 

 savne enhver Berettigelse som distinkt Species.^ 



Af monstrøse Former har jeg selv ikke erholdt nogen, 

 der fortjener Omtale. I min Samling findes vel et 56°""- 

 langt Exemplar af B, acuminatum, Brod^ fra „Vendsyssel," 

 men om det skriver sig fra Limfjorden eller fra Vester- 

 havet, har jeg ikke kmmet faa afgjort med Sikkerhed, 

 Derimod har Teilmann Friis erholdt 3 levende Exemplarer 

 afB. acuminatum (det største 73*"'"- langt og 32™™- bredt), 

 det ene fra Lille Furhoved, det andet fra Refshammer og 

 det tredie fra Glyngøre, altsaa fra tre indbyrdes nærliggende 

 Lokaliteter. Radula varierede mellem 4. 6. 4. og 4. 7. 4. 

 Fremdeles findes der i Friis's Samling en overordenligt lav- 

 spiret Dværgform fra Or Odde (Længden er 46™™-, Breden 

 32™™- og Spirets Høide kun 19™™-) samt en anden meget 

 tykskallet Dværgform fra samme Lokalitet, med en 

 stærk Indbugtning i den udfladede Læbe (Længde 40™™-, 

 Brede 26™™-). 



I Limfjordens tidligere marine Fauna forekom Arten, 

 men, -eom det synes, langt mindre almindeligt end nu til 

 Dags. Mørch angiver Formen B. vulgare. Da Costa („Epider- 

 mide crassa, ciliata") som tagen ved Aastrup (Stp.). 



I Henseende til Valget af Opholdssted synes denne 

 Art at være meget lidt kræsen; man træffer den paa haard 

 Stenbund, paa Sandbund med Zostera, paa Østersbanker 



' Det af Sars anforte Kjendemærke : ^de usædvanli;,' talrijje o^' fine 

 Længderibber", hvorved den ,let adskilles fra alle vore øvrige Arter", 

 holder ikke Stik. Paa flere andre Varieteter har jeg seet lige saa tal- 

 rige og fine Længderibber, Skallens Form frembyder Intet, der afviger 

 fra den typiske B. undatum, og Radula har den for Arten almindelige 

 Formel 4.6.4. 



=* Omtalt af Mørch, 1. c. S. 196 |40]. 



