130 



dens vestlige Del paa lavt Vand med Zostera-Bevoxning. 

 Paa enkelte Lokaliteter synes Betingelserne for dens Trivsel 

 at være tilstede i en ganske fortrinlig Grad, saaledes langs 

 Sydkysterne af Gjøl og Egholm, i Nibe Bredning og langs 

 Morskysten ved Nykjøbing. Paa dette sidste Sted har Teil- 

 mann Friis og jeg taget adskillige Exemplarer af en Længde 



laria-Slægten (ligesom indenfor saa mange andre Slægter) meget uenige. 

 At tillægge Størrelsesforholdene specifisk Betydning hos denne Slægt 

 gaar efter min Mening ikke an. Formerne optræde i de arktiske Re- 

 gioner i en langt betydeligere Størrelse end i vore Have. Lige saa lidt 

 tør der — saavidt jeg skjonner — begrundes nogen Artsdistinktion paa 

 Forholdet af de bageste striæ, thi disse ere underkastede saa mang- 

 foldige Variationer og frembyde saa mange Overgange (navnlig naar 

 der tages Hensyn til de forskjellige Alderstrin), at Artsdiagnoserne paa 

 dette Punkt maa flyde over i hverandre, naar de referere sig til større 

 Suiter af Exemplarer. Endnu mindre kunne saadanne individuelle 

 (".harakterer. som at Skallerne ere noget mere eller mindre „bugede" 

 (Sars), benyttes i saa Henseende. Som Exempel paa den for Tiden 

 herskende Foi'skjel i Opfattelsen af Formerne indenfor denne Gruppe 

 af Modiolaria-Slægten skal jeg anføre Følgende: G. O. Sars fastholder 

 følgende Arter : M. discors, L., M. lævigata. Gray (der af ham betragtes 

 som forskjellig fra M. substriata, Gray) ogM. corrugata, Stimps, hvilken 

 sidste han anseer for identisk med den under Navnet M. discors af 

 Meyer og Møbius afbildede Form fra Kielerbugt. Jeffreys betragter M. 

 lævigata. Gray og M. discors. L. som en og samme Art. og W. Leche 

 (Ofversigt ofver de af Vega-Expeditionen insamlade arktiska Hafs- 

 mollusker. I. Lamellibranchiata S. 450-51. Stockh. 1883. Ur „Vega- 

 Expedit. vetensk. lakttagelser" Bd. III.), der fører M. discors. Meyer & 

 Møb. tilbage til M. lævis, Beck, beskriver og afbilder forskjellige Mellem- 

 former mellem denne, M. lævigata og M. corrugata. Sidstnævnte For- 

 fatter omtaler nogle gigantiske Exemplarer fra Ishavet N. f. Siberien: 

 Af M. lævigata. hvis Maximumstørrelse hos Sars sættes til ^S'""'- for 

 norske Exemplarer, liar Leche saaledes Ishavs-Individer af SO'"""- Længde 

 og i24'""'- Høide, og for M. lævis angiver han endog Længden til 41™"|-. 

 Høiden til 25'""'- — Jeg tror sikkert, at det vil vise sig umuligt med 

 Bestemthed at holde de nævnte Former ude fra hverandre som selv- 

 stændige Arter, og mener, at de kun ere at betragte som Lokalvarie- 

 teter, der alle bør s?aa ind under M. discors. L. 



