133 



Efter Afbildningen (Tab. 8. Fig. 3) kan der ikke være nogen 

 Tvivl om, at Arten, der af ham benævnes „Mytilus discors", 

 i dette Tilfælde er Mod. marmorata. — 1 en Phallusia (fra 

 Norges Vestkyst), som er i Hr. Lynges Besiddelse, fandtes 

 ligeledes tre Exemplarer af denne Art; de vare indleirede 

 i Kappevævet paa forskjellige Sider af Ascidien. 



At Muslingen skulde bore sig ind i Søpungen, anseer 

 Jeg for høist usandsynligt, bl. A. fordi den i saa Tilfælde i 

 Regelen maatte volde dennes Død ved at gjennembryde 

 Gjællesækken; i alt Fald vilde saa smaa Former som den 

 ovennævnte Styela være meget udsatte for at gaa til Grunde 

 ved en saadan Behandling. Lige saa lidt kan det antages, 

 at Ascidie-Larven skulde fæste sig paa Muslingen og der- 

 efter voxe ud over denne. Forekomsten af flere Modio- 

 laria-Individer i et Ascidie-Individ gjør en saadan Forkla- 

 ring umulig. Det Naturligste vil derfor vistnok være at 

 antage, at Muslingen paa Larvestadiet eller umiddelbart 

 derefter hefter sig paa Ascidien, som derefter voxer ud 

 over Modiolarien. indtil denne er bleven næsten helt om- 

 sluttet af Kappen. Hermed stemmer det ogsaa, at Mus- 

 lingens Byssus ikke gjennemtrænger Ascidiens Kappevæv, 

 men hefter sig paa Indersiden af den Hule, i hvilken Modio- 

 larien sidder, og som — saavidt jeg har kunnet see — 

 dannes ved en hidposning eller Tndkrængning af Kappens 

 Yderhud. 



Det symbiotiske Forhold mellem de to Dyr kan dog 

 ikke betragtes som udtømmende forklaret paa denne Maade. 

 Thi om end Kommensalismen mellem Ascidien og Mus- 

 lingen ikke kan ansees for en nødvendig Betingelse for 

 dennes eller hins Existents, saa hersker der dog umis- 

 kjendeligt et saa regelbundet Forhold mellem dem, at her 

 nødvendigvis maa foreligge Mere end et Spil af Tilfældig- 



