2 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 892. 



Ijorrelarveina. Löfträden äro på denna slätt mer sparsamt före- 

 kommande, hvarför de omkringflygande ållonborrarna snart måste 

 uppsöka de talrika skogsdungarna på åsens sluttningar för att er- 

 hålla tillräcklig föda. Ett annat och ganska viktigt skäl, hvarför 

 nämnda gärd utsågs till bostad, var dessutom, att jag där 

 var tillförsäkrad om ett verksamt biträde af vetgiriga och för 

 saken varmt intresserade personer. Att iakttaga ållonborrehonorna 

 under deras flykt, då de uppsöka sina äggläggningsplatser, hvilket 

 äger rum endast om aftnarna sedan dagsljuset betydligt aftagit, 

 erbjuder nämligen åtskilliga svårigheter, hvilka dock betydligt 

 minskas, om man har flera personer till hjälp, helst ynglingar, 

 som ej blifva kvällsömniga samt äro utrustade med skarpa ögon 

 och flinka ben. Dessa båda egenskaper äro ovärderliga vid dy- 

 lika hetsjagter öfver åkrar och diken. 



Vid ankomsten till Tvehöga den i4:e maj på eftermiddagen 

 hade väderleken ändrats, blifvit ruskig och kall, och ända till 

 den 2i:a omväxlade blåst och regn med hagel och åska. De 

 ållonborrar, som redan den ii:e och i2:e framkommit, måste 

 snart söka skydd i jorden mot den oblida väderleken och där- 

 städes kvarstanna medan denna fortfor, hvarför någon lönande 

 insamling under tiden ej kunde ifrågakomma. Denna började 

 med allvar först den 2 2:a och fortsattes sedan med åtskilliga 

 at väderleken förorsakade afbrott, ända in emot midsommar. 

 Uppe på åsen förekommo ållonborrarna dock rätt länge sedan 

 de på slätten nästan upphört att visa sig. 



Ehuru ändamålsenliga och tillräckligt rymliga burar och 

 andra apparater saknades, borde dock någon åtgärd vidtagas, för 

 att så godt omständigheterna raedgåfvo söka få ett ganska vik- 

 tigt spörsmål besvaradt. Detta rörde ållonborrarnas förmåga att: 

 para sig och lägga fullmogna ägg under onaturliga och ogyn- 

 samma förhållanden. 



Redan för öfver tre år sedan uttalade Herr L. von Sege- 

 HADEN på Mostorp till mig såsom sin åsikt, att om löfträden i 

 en af ållonborrar besvärad ort efter hand undanröjdes och er- 

 sattes med tall och gran, skulle det förnämsta vilkoret för skade- 

 djurens trefnad och oerhörda förökning på samma gång aflägsnas. 

 Detta kunde likväl ej då betraktas såsom ett bevisadt faktum, 

 och ansågs af mången nästan såsom en förflugen idé, hvars ut- 



