4 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 892. 



Önskade nämligen erfara, om djuren skulle angripa dessa växter, 

 då de rätta födoämnena saknades. Den 4:6 juni voro de nämnda 

 tre paren, äfvensom några andra, som senare införts i buren, 

 allesammans döda, helt visst emedan de saknat lämplig föda; 

 ty något enda försök af dem att angripa gräset eller klöfver- 

 plantorna kunde jag ej märka, ej häller påträffades några ägg 

 vid en noggrann undersökning af jorden i kärlet. Uetsamma 

 var förhållandet med de exemplar, som fått stanna kvar i den 

 bur, där barrträdskvistarna voro insatta; ty nämnda dag voro 

 äfven 15 stycken af dem döda, utan att några utbildade ägg 

 observerades, ej ens i de döda honornas äggstockar. 



Af de samtidigt uppgräfda ållonborrarna inspärrades några 

 i en burk med jord, utan att erhålla den ringaste vegetabiliska 

 föda, och resultatet blef naturligtvis detsamma. Parningen ute- 

 blef ej, ty denna äger i allmänhet lifligast rum kort efter sedan 

 djuren första gången upnkommit ur jorden, men vilkoren för 

 äggens tillväxt och utveckling syntes alltså hafva helt och hållet 

 saknats. Af förut anförda skäl, vågar jag dock ej draga några 

 fullkomligt pålitliga slutsatser af dessa försök, utan måste där- 

 med anstå ännu en tid, åtminstone till nästa svärmning år 1895 

 egt rum, om försöken då få fortsättas under mera gynnsamma för- 

 hållanden. 



Att iakttaga ållonborrarna under flykten, då de uppsöka 

 äo'gläggnings- och hviloplatserna i jorden, erbjuder som redan är 

 nämnt åtskilliga svårigheter, hvilka för mig dock betydligt un- 

 derlättades genom det kraftiga biträde, jag på stället erhöll. 

 Resultaten af våra bemödanden i den vägen blefvo dock ej på 

 långt när sådana, som jag vågat hoppas, och detta på grund af 

 de ogynsamma väderleksförhållandena, som förorsakade, att svärm- 

 ningen blef ovanligt långt utdragen på tiden och högst oregel- 

 bunden, samt att ett jämförelsevis ringa antal individer kunde 

 under de lämpligaste aftnarna iakttagas. De flesta kvällar syntes 

 knappast en enda ållonborre vara i rörelse. 



Hvarje tjänlig afton, då det ej regnade eller blåste och luften 

 var ljum, voro mina medhjälpare med mig ute invid åskanten 

 för att observera ållonborrarna, då de sträckte såväl nedåt fälten 

 som uppåt åsen för att uppsöka löfträden. Liksom under före- 

 gående svärmning visade det sig att alla, som fångades under 



