• lampa: berättelsk till landtbruksstyrelsen rSgi. 5 



sin flykt nedåt, voro honor, och endast högst sällan anträffades 

 någon hane, hvilken då antagligen blifvit försenad i vinterkvar- 

 teret, eilet flög hit och dit för att ujipsöka en maka. Blott under 

 de första aftnarna af svärmningen flyger en myckenhet hanar, 

 men då mot närmaste björkar, bokar, eller andra löfträd, där de 

 vänta sig riklig tillgång pä födoämnen. 



Den första allmännare uppflygningen från marken inträffade 

 som nämnt är om aftonen den 2 2:a maj, ty först då blef vädret 

 vackert en hel dag samt en stund på aftonen. Under föl- 

 jande natt föll regn och nästa afton var sval, hvarför ållonbor- 

 rarna höllo sig stilla. Samma var merendels förhållandet ända 

 till den i8:e juni, då sommaren gjorde sitt inträde på fullt allvar. 

 J)en 3:e juni voro äggen mogna hos de flesta infångade honor och 

 dessa hade antagligen uppflugit den 22 maj, men den egentliga ägg- 

 läggningen inträffade troligen ej förr än efter den i3:e, ty först 

 då hade de flesta i burkar inspärrade och med passande föda för- 

 sedda honor lämnat från sig sitt äggförråd. Häraf synes som om det 

 skulle erfordras en tid af omkring tre veckor mellan uppbrottet ur 

 jorden och äggläggningen. Den i-j-.e juni hade nästan alla under 

 flykten fångade honor blott små ägg, men tre dagar senare voro 

 de hos de flesta fullmogna ; de förstnämnda tillhörde sannolikt 

 en annan svärm, som uppflugit tidigare. 



Vid Tvehöga hade man på senare åren varit mycket be- 

 svärad af ållonborrar, och 1887 voro de där särdeles talrika, 

 hvilket möjligen kan få sin förklaring däraf, att då funnes på 

 egendomen ganska många större ekar, till hvilka djuren drogo 

 sig — och där de voro nästan oåtkomliga under sista delen af 

 svärmningstiden, — för att snart slå ned och lägga äggen i de när 

 mast belägna, till egendomen hörande åkrarna. I följd häraf 

 hade den uppmärksamme ägaren, herr Carl Paulsson, borthug- 

 git dessa träd, och blott kvarlemnat en och annan mindre ek 

 eller buske, hvilka mot svärmningstidens slut besöktes af en myc- 

 kenhet ållonborrar. Här kunde dessa nu jämförelsevis lätt in- 

 samlas, hvilket blifvit en omöjlighet, om de varit spridda bland 

 de många öfriga träden. 



För att utröna om tortplantningsförmågan vore större hos 

 den ena arten än hos den andra, undersöktes ett större antal honor 

 af båda, och befanns då Hippocastani hafva i medeltal de flesta 



