6 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1892. 



äggen. Af denna undersöktes 31 honor och visade sig högsta 

 antalet ägg hos någon individ vara 41, lägsta 22 samt medel- 

 talet 32,5. Af Vulgaris undersöktes samtidigt 34 honor och 

 befanns högsta antalet ägg vara 38, lägsta 19 och medeltalet 

 29,8. Att, såsom hittills plägat ske, vid kalkyler af en insam- 

 lings sannolika inverkan på en kommande generation beräkna 

 äggens antal hos hvarje hona till blott 20, synes således vara 

 oriktigt, emedan det i själfva verket är betydligt större. 



För att få något begrepp om ållonborreåggens förmåga att 

 motstå torka, lades ett antal friska sådana ofvanpå jord, som i 

 brist på vattning snart uttorkade. Det dröjde ej många dagar 

 förr än dessa ägg förändrade utseende, blefvo liksom glasartade 

 och söndersmulades lätt mellan fingrarna, emedan de voro döda 

 och förtorkade. Samma resultat uppstod äfven med sådana, som 

 lågo nära ytan af den torra jorden ; men alla ägg, som befunno 

 sig djupare ned, där jorden bibehöll en större fuktighet, förblefvo 

 vid lif, såvida de ej angrepos af mögelsvampar. Med stöd häraf 

 kan man ju våga antaga, att de ägg, som medelst åkerredskapen 

 blifva uppförda till jordytan, där skola omkomma, ifall jorden 

 uttorkar omkring dem, äfven om de icke skulle bortsnappas af fåglar. 



Den sista tiden af svärmningen bemödade vi oss om, att 

 observera de nedåt fälten flygande ållonborrarna, för att om möjligt 

 få reda på hvar en och annan af dem slog ned på marken. 

 Detta var dock en något kinkigare sak än man skulle tro, ty 

 de fleste flögo ganska långt och tämligen hastigt, hvarför det 

 blef omöjligt att vid det återstående svaga dagsljuset i längden 

 bibehålla dem i sikte. Någon enda tog dock mark helt nära 

 oss på en trädesåker eller i den nyss uppkomna hafren, och då 

 sattes en pinne såsom märke på det ställe, där djuret borrade 

 sig ned i jorden, på det vi en följande dag skulle hitta reda på 

 detsamma. Resultaten af dessa bemödanden blefvo dock sämre 

 än jag önskat, ty de fleste ållonborrar, som nedkrupit på de 

 utmärkta ställena, återfunnos ej efter en eller ett par dagar, 

 utan hade antagligen åter krupit upp och begifvit sig till träden 

 för att äta, emedan deras ägg ännu ej voro fullt färdiga. Detta 

 antagande bestyrktes äfven däraf, att man bland de honor, som 

 flyga från fälten till träden, då svärmningstiden något framskri- 

 dit, finner många, hvars ägg äro betydligt utvecklade — en er- 



