34 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 892. 



synnerligast 1890 gjorde han där synnerligt stor skada. Han sy- 

 nes för öfrigt hafva sitt förnämsta tillhåll inom de norra och 

 västra socknarna, såsom Undersåker, Mörsil, x\re, Kall, Offerdal, 

 FöUinge, Ström, Alanäs och Frostviken, där han äfven visade sig 

 mycket talrik sistnämnda år. Söder om Storsjön har han ej upp- 

 trädt annanstädes än inom byarna Väster- och Med-Vigge i Bergs 

 s:n 1889, då likväl talrikt och oförmodadt, samt 1890 i mindre 

 grad. I Vigge skadades gräset å ungefär 25 tunnland. Ingen 

 undersökningsåtgärd rörande gräsmasken eller för stäfjandet af hans 

 härjningar har hittills på Sällskapets föranstaltande blifvit vidtagen. 



Inom Vesterbottens län skall gräsmasken icke hafva uppträdt 

 på flera år, enligt hvad Hushållningssällskapets Förvaltningsutskott 

 i skrifvelse till Kongl. Landtbruksstyrelsen uppgifver. Då han. 

 förut visade sig, skedde detta oregelbundet och oväntadt, efter 

 flera års mellantid, och räckte härjningen vanligen i 2 år å rad. 

 Då för 6 à 7 år sedan länet sista gången hemsöktes, utfärdade 

 Hushållningssällskapet en uppmaning till jordbrukarne, att till fö- 

 rekommande af foderbrist upplöja så mycket som kunde med- 

 hinnas af gamla vallar för besåning med hafre till grönfoder, 

 och den erfarenhet, som därigenom vanns, har bidragit till att 

 hafreodling till grönfoder och äfven till mognad sedan dess be- 

 tydligt tilltagit inom länet, h varigenom ett ordspråk uppstått, »att 

 gräsmasken lärt vesterbottniske bonden att odla hafre.» 



Enligt en skrifvelse från Vesternorrlands läns Hushållnings- 

 sällskaps Förvaltningsutskott till Kongl. Landtbruksstyrelsen, har in- 

 gen nämnvärd härjning af gräsmasken i detta län ägt rum på många år. 



Gröna Ekvecklaren {Toririx Viridana Lix.) Från Di- 

 rektör Aug. Lvttkens på Nydala erhölls prof på denna lilla fjä- 

 ril jämte underrättelse, att dess larver förlidet år aflöfvat ekarna 

 i Halland. Någon verklig fara för träden synes lyckligtvis ej 

 vara på färde genom dessa numera ganska ofta upprepade an- 

 grepp, men att de i någon grad måste lida däraf och deras till- 

 växt tillbakasättas, är dock otvifvelaktigt. 



Från jägmästar Arv;d Montell erhölls den 5:e september 

 en låda innehållande tall- och grankvistar, hvilka delvis voro be- 

 röfvade sina barr, isynnerhet å de yngsta skotten. Milsvida sträc- 

 kor skog voro på detta sätt så angripna, att hvarken timmerträd 

 eller buskar ägde i behåll ett enda oskadadt årsskott. Denna 



