44 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1892. 



steklarna då ej visat sig i de egentliga barrskogsbestånden, samt 

 att någon större skada ej kunde förmärkas i följd af förra årets 

 härjning, då blott någon enda tynande eller undertryckt tallbuske 

 nu befinnes vara utgången. Till och med de hårdast angripna 

 träden, på hvilkas spädare kvistar äfven barken skadades, syntes 

 hafva lidit helt obetydligt. På min uppmaning hade han efter 

 härjningen 1890 noga undersökt de platser, där skadedjuren varit 

 talrikast, utan att kunna upptäcka några kokonger. De larver, som 

 då anträffades, voro som det tycktes döende och hade på huf- 

 vudet en tjock, gulhvit och klibbig vätska, som förmodligen 

 utsipprat genom munöppningen. Herr Ekblom antager därför, 

 att någon sjukdom uppträdt bland larverna, och detta är det 

 sannolikaste, emedan de kokonger, som vi erhållit icke inne- 

 höllo några puppor, som voro angripna af parasitsteklar, hvadan 

 det ej gärna kunnat vara sådana, som denna gång förorsakat 

 steklarnas undergång. Dödsorsaken var otvifvelaktigt någon mö- 

 gelsvamp. 



Lyckligtvis saknar ej naturen förstörelsemedel, hvarigenom 

 sådana insekter eller andra smådjur, som genom en utomordent- 

 ligt stark förökning hota andra varelser med fullständig under- 

 gång, emellanåt förgöras i sådan mängd, att blott så pass många 

 komma att återstå, som äro nödvändiga för artens fortfarande 

 bestånd. Den ombytliga och ovanligt milda hösten 1890 hade 

 troligen gynnat mögelsvamparnas tillväxt och utbredning. 



Innan detta ämne lemnas åsido för denna gång, kunna vi 

 ej underlåta att framhålla önskvärdheten af, att för saken intres- 

 serade personer ville mer, än hvad hittills brukat äga rum, bemöda 

 sig om att göra undersökningar, då insekter någonstädes upp- 

 träda i ovanlig mängd, samt anteckna och offentliggöra sina 

 iakttagelser, hvilka kunna blifva af mycket stor nytta vid kom- 

 mande tillfällen. Hvad, som hittills nästan alldeles försummats, 

 är anställandet af noggranna undersökningar någon tid efter en 

 skogshärjning, ty det är väl först då, som dess verkan kan med 

 någon säkerhet uppskattas och bedömas. 



Sven Lampa. 



