50 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 892. 



Dessa skalbaggars larver äro dock så lika andra närsläktade, att 

 de ej äro lätta att igenkänna från dem. 



Larven angifves äfven skada »gräsroten på ängar och sädes- 

 roten på åkrar-.), (se Dahlbom: »Skand. Insektern. Skada och nytta» 

 pag. 12). Här har icke några iakttagelser på de nära liggande 

 gräs- eller kulturmarkerna ådagalagt dessa larvers närvaro. 



Det uppgifves äfven, att skalbaggen skulle afäta nyskottens 

 blad på flerahanda buskslag, (se Taschenberg »Landtwirtschaftl. 

 Insekten» pag. 27), men jag har aldrig iakttagit dem där. Allenast 

 en gång anträffades under dagen en skalbagge på ett nyskott af 

 lärkträd; men detta visade sig afätet på ett sätt lika dem af 

 NematusAsiVwex och syntes ej som af pingborren. 



Lefnadssättet synes mig bäst skildras af Taschenberg (uti 

 »Entomologi der Gärtner» pag. 38). Det angifves också att Bättner 

 ej heller sett skalbaggen ätande, men också att äggläggningen 

 skulle försiggå på trädesjord^ eller i närheten af vide och poppel, 

 »hvilkas rötter larverna med förkärlek skulle afgnaga.» — Detta 

 senare synes mig sannolikt, ty vide och poppel finnas i närheten 

 här i stor rikedom, och de kunna möjligen vid dessa träd före- 

 komma i stort antal, hvilket dock ej här blifvit efterforskadt. 



På sädesslagen^ t. ex. »råg vid blomningstiden», har äfven 



angifvits att pingborren skulle göra skada, men därtill har jag 



här aldrig sett någon tillstymmelse. 



Ulltuna i dec. 1891. 



Hampus von Post. 



Iakttagelser öfver Adimonia tanaceti Lin. För några år 

 sedan (den ^'/i; 1887) anträffades utmed Fyrisån nära Ulltuna 

 på en tämligen våt ängsmark en större fläck af marken — om- 

 kring 10 — 12 G -fot — nästan enbart beväxt med Stcllaria 

 palustris. Bladen och de mjuka stjälkarna voro ytterst illa för- 

 härjade af en svart, taggig Chrysojncla-\\k skalbaggelarv, som 

 kunde upp.skattas förekomma till 20 — 30 st. pr n-fot. Larven 

 syntes ej hafva hemsökt något annat växtslag. 



Några af dessa larver intogos och matades i burk med 

 friska blad under flere dagar. Slutligen inspunno sig några med 

 en gles väfnad af starka, brunaktiga silkestrådar och förpuppades. 



