64 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1892. 



Det af Leach redan år 181 7 uppställda undersläktet Croesus 

 af det stora N^ematus-?\ä.g\.ei äger numera 4 arter inom Europa, 

 hvilka alla utmärka sig genom ovanligt långa bakben, med ut- 

 plattade tibial-ändar och hälar( = metatarser), de senare längre än 

 de öfriga tarslederna tillsammans, påminnande enligt De Geers 

 träffande anmärkning om biens bakfötter. Af dessa äga vi inom 

 Skandinavien 2 arter, kända och beskrifna redan af De Geer, 

 hvilken dock hyste tvifvel om deras berättigande såsom skilda 

 arter. Först Villaret skilde dem åt år 1832. Dqw nya arten, 

 som han kallade Neuiatus varuSy har hvit munsköld, klara 

 vingar och glänsande niesopleura under det den äldre Linnéiska 

 arten, Nematiis septoiirionalis, har svart munsköid, framvingarnas 

 spets alltifrån stigmat rökskuggad samt skrynkligt punkterade 

 jnesopleura, hvarjämte den först nämnda är af betydligt mindre 

 storlek, både såsom larv och imago. De 2 andra europeiska 

 arterna, som saknas hos oss, äro: Nemaüis latipes (Villarej), 

 något mindre än den sistnämnda, som den mycket liknar äfven 

 däri, att den lefver företrädesvis på björklöf, men skiljes lättast 

 genom framvingarnas mörka fascia.^ som hos denna art är helt 

 smal; samt Neniatiis BriscJikei (Zaddach), upptäckt af Brischke 

 1872 den -'^'/t nära Danzig på afvenbok, som äi mycket lik latipes 

 fast något mindre, dock väl skild genom larverna, hvilka hos 

 samtliga arter äro hvarandra mycket olika så till storlek som 

 färg och fläckar. N. latipes är hittills blott funnen i mellersta 

 Europa, men utbredd fr. Ural till v. Frankrike. 



Den 8 sistl. juli intog jag i kläckningsburen omkring ett dussin 

 fullvuxna larver af Neniatiis Ribesii Scop., hvilka under hög- 

 sommaren anställt svåra härjningar på krusbärsbuskarna inom flera 

 af stadens trädgårdar. Härjningarna visade sig dock mycket olika 

 på olika ställen; på somliga stodo buskarna alldeles kala, med 

 vissnade frukter, under det på andra ställen larverna endast spar- 

 samt kunde anträffas; men de funnos dock nästan i hvarje trädgård. 

 Redan den 3 augusti utkläcktes en äggstinn hona (väl görande 

 skäl för det Hartigska namnet: ^veiitricosa*) samt den 6 åter 

 €n, likaledes äggstinn, och den 8 ytterligare en hona. Då jag 

 nu på en gång uttog dessa tre honor till undersökning, be- 

 funnos de redan hafva lagt sina ägg på baksidan af några friska 

 krusbärsblad i perlbandlika rader på ömse sidor om bladnerverna. 



S 



