J. Andersson: bidrag till kännedomen om nagelspinnaren. 95 



med ett mål på sina gamla skinn ; icke ens törnarna befunnos 

 för hårdsmälta, utan fingo i allmänhet göra sällskap med det 

 öfriga.) Kroppslängden hade nu stigit till 10 à 11 mm. Färgen 

 är i detta stadiet tydligare grön; de bruna teckningarna på hufvu- 

 det äro borta. De fem långa törnarna äro lika tecknade som 

 förut (alltså icke enbart gula), sammaledes analtornen och de 

 smärre ljusa ryggtornarna. På sidorna framträda 7 ljusa sned- 

 streck (ungefär som hos SjHeymthus-\2iX\ex), utgående ett från hvarje 

 af de ljusa ryggtornarna å segmenten 4 — lo och hvartdera sträc- 

 kande sig öfver 2 segment. Kroppen är nu på både öfver- och 

 undersidan chagrinerad af större och mindre våglika upphöjningar, 

 ljusare än grundfärgen. Längsefter hvardera sidan löper en hvit, 

 veckrik kant, som börjar vid hufvudet, afbrytes mellan segmenten 

 och mynnar ut vid analtornen. Bröstfötternas spetsar röda, sug- 

 fötternas ändar hvita, andhålen rödaktiga. 



Den 26 juni började andra hudombytet. Larverna hade nu 

 uppnått en längd af 18 à 20 mm. Färgteckningen företedde 

 till en början föga nytt. De 5 långa törnarna, som ej längre 

 voro klufna i spetsen (undantag funnos dock), förändrades så 

 småningom under detta stadiet; i dess början var spetsen fort- 

 farande klart röd och äfven den nedersta delen skiftade i samma 

 färg, men mot slutet hade den röda färgen nästan helt och hållet 

 öfvergått till gult. Detsamma var förhållandet med analtornen. 

 Samtliga dessa tornar voro nu dessutom kortare i förhållande 

 till kroppslängden. Äfven de ljusa, numera tydligt ljusgröna rygg- 

 tornarna voro proportionsvis mindre, men de gröna knölar, från 

 hvilka de utgå, framträdde däremot skarpare. På 4:de segmentet 

 började ett rödgult streck framträda omedelbart ofvanför den 

 veckrika sidokanten. 



Den 7 juli hade en del larver uppnått den storlek, att de 

 undergingo det tredje och sista hudombytet, efter hvilket deras 

 längd var omkring 30 mm. Öfversidan är nu gulgrön, hufvudet 

 och undersidan mera rent gröna. De karakteristiska törnarna 

 äro alldeles försvunna, såväl de 5 längre som analtornen och de 

 mindre ryggtornarna. I stället äro segmenten 3 — 11 starktupp- 

 svällda, så att längsefter ryggen bildas 9 upptill tillplattade eller 

 något fördjupade knölar; uppsvallningen å tredje segmentet är 

 betydligt både bredare och högre än å de öfriga. En obetydlig 



3 



