nerén: entomologiska sommarstudier. 99 



hos oss inom Skandinavien skulle kunna täfla med stjärnornas 

 myriader, så är dock själfva artantalet inom dessa grupper ej sär- 

 deles stort. Sålunda hafva vi af släktet Apis endast en ursprung- 

 ligen skandinavisk art, men däremot af Humlorna, eller släktet 

 Bornons, tillsammans 22 arter, hvartill komma de egendomliga 

 Parasithumlorna, sammanförda i släktet Apat/ms (Newman) eller 

 Psithyrus (S:t Fargau), som räknar 7 svenska arter, de fleste 

 utmärkta genom sin tjocka päls- eller hårbeklädnad, sina mörka, 

 rökskuggiga vingar, sina långa och starka gaddar, samt genom 

 saknaden af de vanliga apparaterna för polleninsamling, s. k. 

 hårkorg, fotborste och »vaxhake» — obehöfliga för dessa röfvare, 

 som jämte sitt yngel lefva på de flitiga humlornas honungsförrå- 

 der, hvilka insamlats af dessas honor och arbetare. En art bland 

 parasithumlorna och tillika den största i släktet, nämligen Apat/ms 

 rupestris Fabr., har jag under juni och början af juli månad år 

 1890 sett i stor mängd (dock endast honor) i min trädgård, då jag 

 förut under omkring 10 års tid aldrig sett mer än ett eller annat 

 exemplar därstädes, hvilket tyckes mig vara anmärkningsvärdt. 

 Till utseendet liknar denna röfvare rätt mycket en stor hona af 

 den vanliga stenhuralan, som äfven är svart med röd abdomi- 

 nalspets, men skiljes lätt från henne genom sin ovanliga storlek 

 samt genom de rökskuggiga, knappast halfgenomskinliga vingarna. 

 Stenhumlan, Bombtis lapidar ius Lin., är eljest hos mig den allra 

 vanligaste, möjligen med undantag af B. hortoruin Lin., hvilka 

 bägge arters hanar, honor och arbetare flitigt besöka trädgårdens 

 blommande växter; men under år 1890 visade sig den först- 

 nämnda ytterst sparsamt, • hvaremot en tredje Linnéisk art, B. 

 hypnonim^ som förr aldrig visat sig på denna plats, infann sig 

 i stor mängd, särdeles honor och arbetare. Af öfriga mer och 

 mindre vanliga humlearter, som årligen bruka här förekomma i 

 större eller mindre antal^ nämligen Bombits distingnendus Moraw., 

 subterraneus Lin,, ScrimsJäranus Dbm. och agrorum Fabr., 

 samt de små särdeles vackra Linnéiska arterna pratoruin och 

 sylvaruvi såg jag året förut ej ett enda exemplar härstädes, hvilket 

 jämväl har synts mig anmärkningsvärdt, då jag härför ej kunnat 

 finna någon antaglig förklaring, så framt det ej får antagas, att 

 de blifvit bortskrämda af de nämnda parasithumlorna. 



Öfvergå vi nu till de i samhällen lefvande Getingarna, 



3 



