NERÉN: ENTOMOLOGISKA SOMMARSTUDIER. 105 



Fabr. Närmast dessa kommer det med Crabro å ena sidan samt 

 med Vespa â den andra närbesläktade Trypoxylon med sina 

 3 svenska arter, bildande en egen familj. Linné anför i sitt 

 »Syst. nat.» 2, 942, 11, följande observation af Torb. Bergman 

 rörande T. figulus, som han kallar !>nieinoratu digiiissima: 

 »Bor i af andra insekter gjorda, men lämnade hål i träväggar, 

 som den först rensar och kringgnager samt sedan öfversmetar 

 med lera, hvari den nedlägger en spindel, på hvilken den lägger 

 sitt ägg, hvarpå boet tilltäppes med lera. Den fotlösa, bleka 

 larven liknar biens yngel och spinner, sedan spindeln är förtärd, 

 en gulbrun väfnad, passande för den fina puppan. En hona 

 bygger flera bon, men använder merendels ej mer än två dagar 

 till boets förfärdigande.» 



Släktet Oxybehis, med 4 sv. arter, står jämväl mycket nära 

 Crabronerna. En af dess arter och därtill snart sagdt den allmän- 

 naste af alla gräfsteklar är O. uniglumis Lin., hvars honor under 

 juli och augusti månader utveckla den lifligaste verksamhet för 

 att skaffa föda åt sina ungar. Linné,, som räknar den till genus 

 Vespa, säger härom i sin »Fauna Suec.» Ed. II, 1681: »Licet 

 minima sit s?epe tamen Muscam domesticam se triplo vel qva- 

 druplo majorem, occisam secum trahit uti Sphex». Den rykt- 

 bare fysiologen Siebold, som skrifvit en monografi öfver detta 

 djur, har samlat 14 st. namngifna flugarter, hvilka Dahlbom upp- 

 räknat, 1. c. pag. 277, och hvilka han funnit i dess bon. En 

 författare går till och med så långt, att han påstår det honan 

 endast fångar flughanar, »liksom fruktade hon att utrota rofvet, 

 genom att taga äfven honorna», (Reuter 1. c. haft. 34, 74.) 



Af det vackra släktet Cerceris (med 5 sv. arter), som jämte 

 Alyson (med i art) bildar en egen familj, fångar den allmän- 

 naste arten, Ce^xeris ornata Fabr., flera olika slags jordbin, näml. 

 RJiopJätes dentiventris (enl. Thomson) samt 3 Halictus-a.xitx: 

 rubiciiiidus, cylindriciis och leucozonius (enligt Shuckard), äfven- 

 som Panurgus tirsimis (enl. Dahlbom) för sina ungar, under 

 det en annan art, C. arenaria, fångar en hård vifvel, StropJio- 

 sonius faber (enl. Thomson) för samma ändamål. 



Representanterna af fam. Mellinidœ (2 arter) bo sällskapligt 

 i sandig jordmån och bygga greniga gångar; de fånga Musca 

 rudis Fabr. och äro ej skygga (Dbm). Fam. Nyssonidœ omfat- 



9 



