Io8 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 892. 



sitisk dipter, Macronychia a?iomala Zett, {■»Annales de France^), 

 Bull., 28 maj 1890). 



Af fam. Sphegidce äga vi blott 4 arter, fördelade på släk- 

 tena Miscus^ Aniniophila och PsanimopJiila. Misais cainpestris 

 är mest sällsynt, dock funnen af mig på flygsandsåsen vid Högby 

 nära Skeninge samt vid Kisa under högsommaren, fast sparsamt^ 

 de öfriga, täml. allmänna, lefva äfven på sandmarker och upp- 

 föda sina ungar mest med fjärillarver; så har t. ex. Dahlbom 

 sett en A. sabidosa Lin, bortsläpa till boet en larv af Plusia 

 chrysitis L., som fallit ned från en nässla, härvid förföljd af en 

 fluga, JSIiltogramma murina, som han trodde jämväl vilja lägga 

 ägg på larven, under det Linné i sin »Fauna Suecica» omtalar, 

 att honan nedgräfver spindlar för samma ändamål. Denna familj 

 utgör så att säga typen för gräfsteklarna. De Geer, som i i4:de 

 memoiren af sitt stora arbete »Mem. pour servir à l'histoire des 

 insectes» kallar dem »Guêpes ■Ichneumons^'', indelar dem i 2 

 familjer, hvardera representerad af 3 arter, näml. den första 

 af Crabro ^-cinctus Fabr. (=: »Guèpe-Ic/meumon à trois ban- 

 des interrompues», hvaraf Dahlbomska namnet C. interruptus), 

 Crabro cribrarius L. och Mellinus arvensis L. ; samt den andra, 

 h vilken ungefär motsvarar fam. Sphegidce, af Priocnemis fusca 

 Lin,, AmmopJiila sabulosa L. -och Psammophila viatica Lm. 

 (F. Suec. 65 scilicet descriptione, då samma ställe in diagnosi 

 afser Pompilus viaticus »hvarom alla svenska entomologer äro 

 ense» enl. Dahlbom 1. c. pag. 19 och 57.) 



Vi komma nu till den största familjen näml. PompilidcB 

 med släktena Ceropales, Salius, Pompilns, Pogonius, Agoiia, 

 Priocnemis och Calicurgus, med tillsammans öfver 40 arter, af 

 hvilka 24 tillhöra det släkte, som gifvit familjen sitt namn. De 

 fleste arter af detta stora släkte, såsom: rufipes, niger, trivialis 

 och viaticus, bo i sandjord och föda sina ungar med färskt byte, 

 bestående af flugor, spindlar och smärre fjärillarver; den mindre 

 vanliga P. cinctellus bor äfven i maskstunget virke likaväl som 

 i steniga jordvallar. Den ytterst sällsynta P. albo-notatus Wesm. 

 Ç togs i sept. 1884 på Omberg af Med. Kand. Mortonson; den 

 23 sept, tog jag vid Helgeslätt en stor Ç af P. niger Fab., som 

 gick baklänges uppför en backe och släpade till sitt bo en spin- 

 del, större än hon själf. Släktena Priocnemis och Pogonius 



