HOLMGREN: HISTOLOGISKA STUDIER. 131 



dast mera i förbigående nämnt något om särskildt lepidopterlar- 

 vernas finare strukturförhållanden, dels har vid mera ingående 

 undersökningar af de histologiska förhållandena hos dylika larver 

 uppmärksamheten varit fästad synnerligast vid generationsorganen, 

 under det att flerfaldiga förhållanden i digestionsvägarnas och en 

 del med dessa i mer eller mindre direkt samband stående kört- 

 lars struktur lämnats obeaktade. 



För särskildt den allmänna histologien- bör emellertid städse 

 studiet af dessa leddjurs skilda organ vara af det största in- 

 tresse, då de celler, som uppbygga dem, oftast äro af en ansen- 

 lig storlek och därför relativt lätt åtkomliga för iakttagelser öf- 

 ver många af deras lifsförhållanden och de under dessa försig- 

 gående större eller mindre förändringarna. Men lepidopterlar- 

 verna äro äfven i det hänseendet ett tacksamt undersökningsma- 

 terial, att deras skilda organ erbjuda en så synnerligen primitiv 

 och enkel byggnad, i följd hvaraf man genom deras studium i 

 mångt och mycket kan vinna en klar och enkel uppfattning om 

 en del af de grundlagar, efter hvilka cellerna ändra form och 

 afpassa sig med hänsyn till sina olika lifsförrättningar. 



Med afseende på den gröfre anatomiska anordningen af de 

 organ, åt hvilka jag ägnat någon uppmärksamhet, är redan för 

 längesedan så mycket skrifvet och taladt, att jag därtill i af- 

 handlingen ej tagit någon vidare hänsyn. 



A. »Hudkörtlar» eller »Hautdrüsen» (Levdig). Redan i sin 

 »Lehrbuch der Histologie» omtalar och af bildar Levdig några organ 

 hos larven till Bombyx rubi, hvilka han fann inlagrade i epidermis, 

 men tydligt skilda från angränsande cellgrupper genom sina cellers 

 storlek och greniga kärnor. Från hvarje sådant organ fann han 

 att genom kutikulan ledde en utförsgång, hvilken slutade i ett mer 

 eller mindre utdraget hår. Levdig såg i dessa egendomliga 

 bildningar ett körtelartadt organ, och han hade med Karsten 

 iakttagit dem endast hos håriga larver, icke hos glatta eller tor- 

 niga. Deras betydelse är ej så svår att fatta, då det ju är all- 

 mänt bekant, hurusom en del håriga fjärillarver äga uti sina 

 spröda och giftiga hår ett skydd mot sina många fiender. 



