I40 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1892. 



3. Mellantarmen I. Ventriculus. (Magsäcken). (Tafl. I, 

 fig. 9 och II, figg. 2 och 3.) Jag har ofvan nämnt, hurusom det 

 bakre dubbelvecket, som deltog i afgränsningen mellan matstrupen 

 och mellantarmen, genom sina epiteliala cellers byggnad förmed- 

 lade en öfvergång mellan de strukturförhållanden, som befunnos 

 vara karakteristiska för den förra intestinalafdelningen och dem, 

 som äro utmärkande för den senare. Emellertid är denna öfver- 

 gång, såsom ju också af de embryonala förhållandena lätt kan 

 förklaras, icke så successiv, att mellantarmens epitel utan afbrott 

 skulle öfvergå i de celler, som bilda magens slemhinna, utan af- 

 gränsa sig fastmera dessa båda afdelningar genom sina epi- 

 telcellers form tydligt och distinkt ifrån hvarandra, på samma 

 gång, som man därjämte iakttager en annan anordning med af- 

 seende på de båda skilda muskellagren i tarmväggen. 



De grundelement, som sammansätta mellantarmens slemhinna, 

 utgöras af prydliga, höga med en central kärna försedda cylinder- 

 celler, hvilka uti sin protoplasmamassa förete en tydligt framträ- 

 dande långsgående strimmighet. Inskjutna mellan dessa cylindercel- 

 ler finner man talrika af J. Frenzel benämnda slemceller (»Schleim- 

 zellen >) inlagrade, hvilka tydligt skilja sig från de öfriga genom 

 sitt blåsformiga utseende. De äro till sin form päronliknande, 

 men hafva sin smalaste del riktad inemot magens lumen, under 

 det att den bredare delen kan nå mer eller mindre långt nedan- 

 för cylindercellernas basalrand, eller ock sträcka sig endast till 

 epitelets halfva höjd eller mindre, alltefter detta senares mäktig- 

 het. Emellertid består denna bildning ej af den egentliga cel- 

 len, utan utgör endast en sekretblåsa, {Thcca), vid hvilkens bot- 

 ten den jämförelsevis obetydliga cellprotoplasman med den äf- 

 venledes lilla kärnan sitter fästad. Är epitelet enkelt och där- 

 med ej af större höjd, än att sekretblåsan till sin längd svarar 

 mot denna senare, finna vi ■ — såsom förhållandet är i början af 

 tarmen — blåsans botten klockformigt instjälpt och med denna 

 instjälpning omfattande såsom en kupa slemcellens protoplasma och 

 kärna (se tafl. II, fig. 2). Är däremot epitelet lagrigt och därmed 

 af ansenligare höjd, har protoplasman tänjt ut sig till en smal stjälk, 

 som vid epitelets basis innehåller den lilla cellkärnan; — så- 

 som fallet är i större delen af tarmens utsträckning (se tafl. I, fig. 9). 

 Dessa s. k. slemcellers struktur tyckes sålunda nära nog fullstän- 



12 



