HOLMGREN: HISTOLOGISKA STUDIER. 151 



är försedd med små aflånga kärnor, och den kutikula, som be- 

 kläder den mot körtelns hålighet vettande ytan af cellerna, bildar 

 ett, såsom det synes, fast samt af talrika porer genomdraget bräm. 

 I körteln ligger inneslutet dess sekret, utgörande dels en slem- 

 artad massa, dels en trådliknande bildning. (Se tafl. V, fig. i.) 



Äfven denna körtel mynnar ut på larvens underläpp, och 

 man finner också här de från epidermis instjälpta cellerna be- 

 kläda utförsgången. 



Körtelns kutikula tilltager ansenligt i styrka ned mot myn- 

 ningen, och en del skelettmuskler anordna sig kring utförsgån- 

 gen, för att bilda dennas sfinkter. 



E. Malpighiska körtlar. (Tafl. IV, figg. 2, 3, 4, 5 och V, 

 figg. 4 och 6.) Af dessa organ kan man, med afseende på struktur- 

 förhållanden, urskilja tvenne slag, likasåväl som de, med hänsyn 

 till sin gröfre anatomiska anordning, synas tydligt tillhöra tvänne 

 hufvudgrupper. Den ena mynnar nämligen ut i digestionskanalen 

 och torde sålunda afgifva något sekret, som är af betydelse vid 

 digestionen, under det att den andra tömmer sig i analmynnin- 

 gen, och därför helt säkert utgör något exkretionsorgan. Båda 

 grupperna utmärka sig genom sina stora, med greniga kärnor 

 försedda celler, men förete för öfrigt så talrika och väsentliga 

 skiljaktigheter, såväl med afseende på det allmänna utseendet som 

 ock i synnerhet med hänsyn till de finare strukturförhållandena, 

 att de egentligen ej borde sammanföras under en gemensam 

 benämning. 



I. Malpighiska körtlar, h vilka utmynna i tarmkanalen. 

 (Tafl. IV, figg. 2 och 3.) De celler, som ingå i bildandet af 

 ifrågavarande organ, äro af en betydlig storlek och förete vid 

 ytsnitt ett kornigt utseende med rikligt förgrenade kärnor (se tafl. 

 IV, fig. 3). Äfven här finner man cellgränserna genomdragna 

 af protoplasmasträngar, samt af luftrörsförgreningar, hvilka tyd- 

 ligt kunna följas in i cellerna, där de sluta i vakuolerna mel- 

 lan protoplasmasträngarna. (Se tafl. VI, fig. 5.) Kärnornas ore- 

 gelbundna förgreningar sträcka sig företrädesvis i körtelrörets 

 längdriktning, i följd hvaraf tvärsnittet visar bilden af talrika, 

 långsträckt ovala kärnor, liggande mer eller mindre tätt in- 



2: 



