152 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1892. 



till hvarandra (se tafl. IV, fig. 2). På ett likartadt snitt visar 

 sig protoplasman tydligt strirnmig, och alltefter det funktions- 

 tillstånd, uti hvilket cellen befinner sig, stå protoplasmasträn- 

 garna mera tätt slutna intill hvarandra, eller ock uppträda mel- 

 lan dem större eller mindre vakuol-liknande bildningar. 



Omkring kärnan företer protoplasman städse ett mera kom- 

 pakt utseende, under det att densammas trådar, såväl vid cel- 

 lens basalrand som ock i synnerhet mot den till körtelhålan vet- 

 tande ytan, äro mer eller mindre sprängda från hvarandra genom i 

 vakuolerna hopad interfilarmassa (mellantrådsmassa). Synnerligen 

 tydligt visa sig protoplasmasträngarna sins emellan sammansmälta 

 mot körtelns lumen, för att bilda en af ett kutikularhölje täckt 

 innerhinna. Emellertid är detta hölje icke kompakt, utan företer 

 vid ytsnitt ett nätlikt utseende; och genom detta näts maskor 

 tömma sig vakuolerna ut i körtelröret. Cellerna hvila på en grund- 

 membran, uti hvilken man kan spåra små ovala cellkärnor. 



Dessa körtlar mynna ut i digestionskanalen vid öfvergången 

 mellan magdelen och tunntarmen, eller rättare vid denna senares 

 början. Därvid bildas bryggor af i längdriktning förlöpande och 

 in i tunntarmen inträngande dubbelveck af mellantarmens eller 

 magens slemhinna. Det sekret, dessa malpighiska körtlar afsöndra, 

 samlar sig ofta till rundade bollar eller droppar i körtelns hålighet. 



Jag nämnde, att ifrågavarande cellers kärnor äro förgrenade, 

 och att förgreningarna till hufvudsaklig del förlöpa i körtelrörets 

 riktning. Emellertid genomdraga de talrika förgreningarna af 

 kärnan protoplasman i alla möjliga riktningar, i följd hvaraf 

 man aldrig på ett ytsnitt kan erhålla bilden af kärnan i hela 

 dess utsträckning, utan framträder densamma i form af strödda 

 småkärnor öfver hela cellens snittyta (se tafl. IV, fig. 3). Proto- 

 plasman färgas starkt af haematoxylin. 



2. Malpighiska körtlar, som mynna ut vid analöppnin- 

 gen. (Tafl. IV, figg. 4, 5, och V, figg. 4 och 6.) Kunde man på föregå- 

 ende malpighiska körtlar här och hvar urskilja förgreningar af körtel- 

 röret, finner man de här ifrågavarande körtlarne karakteriserade ge- 

 nom talrika såväl förgreningar som ock sinuösa utbuktningar. Den 

 secernerande körtelytan blir härigenom rätt ansenligt ökad, men man 

 finner densamma därjämte i högst väsentlig grad förstorad genom den 

 säregna relief körtelcellerna förete på sin mot lumen vända yta. 



24 



