HOLMGREN: HISTOLOGISKA STUDIER. 153 



Vid ett ytsnitt visar nämligen cellens protoplasma ett galler- 

 verksliknande utseende (se tafl. IV, fig. 4), och maskorna i nätet 

 utfyllas af körtelns sekret. På ett tvärsnitt åter bildar protoplas- 

 man talrika mot körtelns lumen riktade åsar, mellan hvilka väg- 

 gen till körteln insänker sig (se tafl. V, fig. 6). Cellerna äga så- 

 lunda en protoplasma, hvilken utgöres af med hvarandra kom- 

 municerande åsar, mellan hvilka körtellumen med talrika instjälp- 

 ningar i själfva cellen bildar vakuoler. Dessa senare kunna nu 

 äga en större eller mindre utsträckning, allt efter cellens funk- 

 tionstillstånd. Så bilda de än blåsformiga håligheter, under det 

 att protoplasmaåsarna förete ett nästan cylindriskt utseende och 

 kärnan har ryckt upp mot de tunna åsarnas kanter, — än endast 

 sprickformiga instjälpningar från körtellumen, då åter protoplas- 

 maåsarna äro relativt breda, och då den äfven jämförelsevis stora 

 kärnan svarar till sitt läge mera mot åsarnas midt. Den syn- 

 nerligen rikligt^ tämligen oregelbundet och företrädesvis i körtel- 

 rörets riktning förgrenade cellkärnan utbreder sig, såsom helt 

 naturligt är, i nämnda protoplasmaåsar, men tillhör därvid såsom 

 ofvan synes mera dessa senares kanter än deras basala delar. 



Vid de ställen, där protoplasmaåsarna förena sig med hvar- 

 andra, är cellkärnan relativt stor och rundad, samt skickar häri- 

 från smala utlöpare till närliggande åsars kanter. 



Cellprotoplasman, är strierad i cellens höjdriktning, och äf- 

 ven här, såsom förhållandet var hos de malpighiska körtlar, hvilka 

 mynna i tarmkanalen, utgöres innerhinnan af ett af en kutikula 

 beklädt nätlikt bräm, genom hvars rätt ansenliga maskor cellens 

 vakuoler mynna in i körtelkanalen med dess utbuktningar ned 

 i cellens skålformiga, mer eller mindre djupa och breda in- 

 stjälpningar. 



Körteln omklädes af en grundhinna, hvilken äfven här 

 äger små ovala cellkärnor. Körtelcellerna synas vara af en 

 rätt ansenlig storlek, men genom deras intima förbindelse sins 

 emellan, såväl med afseende på anastomoser mellan cellkärnorna 

 som ock genom talrika protoplasmautlöpare, hvilka draga igenom 

 cellgränserna, är det svårt att särskilja cellerna. 



Vi hafva redan förut, på tal om ändtarmen nämnt, hurusom en 

 del malpighiska körtlar, hvilka just utgöra de nu ifrågavarande, tränga 

 in i den sista afdelningen af tarmkanalen mellan dennas slemhinna 



25 



