HOLMGREN: HISTOLOGISKA STUDIER. 155 



lantarmen. med föga veckad slemhinna och därmed också med en 

 enklare anordning af muskelhinnan, under det att slemhinnan alle- 

 städes företer en likformig anordning af cylinder- och bägarceller 

 jämte de ännu icke särskildt formade ersättningscellerna; så hos 

 Phragmatobia fiiliginosa och Amphidasis betularius; dä åter hos 

 Bombyx rubi och Harpyia bifida man iakttager en relativt starkt 

 utpräglad veckning af mellantarmens inre yta. Har man uti de 

 båda främre afdelningarna af digestionskanalen, — uti framtarmen 

 och mellantarmen, — trots några olikheter med hänsyn till den 

 gröfre anordningen af slemhinnan, funnit en genomgående likformig- 

 het med afseende på byggnaden af de dessa intestinalafdelningar 

 sammansättande elementen, skönja vi dock ej så sällan uti b ak t ar- 

 mens båda hufvudafdelningar, grof- och ändtarmen, några för- 

 ändringar af cellernas struktur. Hos Bombyx rubi och Phrag- 

 matobia fîiligifiosa, finner man sålunda visserligen stora och ut- 

 bredda kärnor, men de äro relativt föga förgrenade och inneslutna 

 i håligheter af cellkroppen. Särdeles tydligt kan man uti dessa 

 arters celler, tillhörande baktarmen, iakttaga protoplasmans struk- 

 turförhållanden, samt porkanalerna, såväl uti grof- som ändtarmens 

 kutikula. Ingendera af dessa sist nämnda arter har vidare före- 

 tett de för Sphinx ligustri så säregna kitinbalkarna å groftarmens 

 inre yta. Hos flertalet undersökta arter visar sig slutklaffen eller 

 sfinktern mellan grof- och ändtarmen synnerligen muskulös, och 

 hos särskildt Bombyx rubi och Phragmatobia fuliginosa visar 

 sig muskelhinnan sammansatt af ett yttre enkelt samt af ett inre 

 flerdubbelt lager. Därjämte är hos dessa ett rikligt slemhinnan 

 tillhörande muskellager förhanden. Amphidasis betularius åter 

 företer lika förgrenade cellkärnor i groftarmens slemhinna, som 

 förhållandet var hos Sph. ligustri, under det att de synnerligen 

 stora cellerna i ändtarmen erbjuda fåtaliga och oregelbundna 

 förgreningar af sina kärnor. (Se tafl. VI, fig. 6.) 



Hvad slutligen körtlarna vidkommer, finner man de malpig- 

 hiska körtlar, hvilka mynna i digestionskanalen, mer än andra kört- 

 lar vara likformiga till sina strukturförhållanden, under det att 

 de, som tömma sig vid analmynningen, ofta, såsom hos Bombyx 

 rubi, Harpyia bifida och Phragmatobia fuliginosa, afvika från 

 den byggnad, jag ofvan skildrat, genom sina cellers mindre 

 buktiga inre begränsningsytor och sina därjämte relativt breda 



27 



