HOLMGREN: HISTOLOGISKA STUDIER. 157 



Det lider intet tvifvel att de genom sina förgrenade kärnor 

 karakteristiska cellerna uti grof- och ändtarmen secernera. Härtill 

 kan man sluta dels redan à priori, dels också ex analogia, om 

 man erinrar sig öfriga secernerande cellers strukturförhållanden 

 med afseende på kärnans utseende. Nu gifves det ju, såsom det 

 redan förut är visadt, celler med enkla, rundade kärnor, hvilka, 

 äfven de, på sätt och vis äga en sekretorisk förmåga, såsom 

 bägarcellerna och cylindercellerna uti mellantarmen, men arten 

 af dessas funktion är dock otvetydigt en helt annan än den, som 

 karakteriserar de körtelartade bildningarna, och torde väl också 

 dessa celler, med afseende på sin secernerande verksamhet, böra 

 ställas inom en helt annan kategori. Härvid må också erinras 

 om, hurusom i samband med sekretionen i mellantarmen en oaf- 

 bruten förstörelse och nydaning af cylinderceller äger rum, un- 

 der det att de med greniga kärnor försedda körtelartade bildnin- 

 garnas celler '- — detta må nu gälla malpighiska körtlar, spott- och 

 spinn-körtlar eller epitelcellerna i grof- och ändtarmen — äro per- 

 manenta och secernera, så länge körtlarna i sin helhet äga bestånd. 



Endast på ett enda ställe har jag funnit encelliga körtel- 

 bildningar med mer eller mindre tydligt förgrenade kärnor, — för 

 så vidt nämligen man ej såsom sådana vill uppfatta de enskilda 

 cellerna i matstrupen, grof- eller ändtarmen, — och detta är i epi- 

 dermis, där de tillsammans med ett sinnesorgan hänföra sig till 

 hårbildningarna. Härvid finner man det intressanta förhållan- 

 det, hurusom den körtelartade typen framträder tydligast hos de 

 larver, där håren tjäna såsom några slags nässelorgan (se tafl. I, 

 fig. 3), under det att de reducerats till enklare cellformer utan 

 förgrenade kärnor hos de larver, där håren genom sin längd och 

 utbredning endast kunna göra tjänst såsom förmedlare af känsel- 

 eller tryck-förnimmelser, och där sålunda den secernerande cel- 

 len spelar rålen endast af en trikogen cell. (Se tafl. I, fig. 2.) 



Öfverallt hos de cellbildningar, som karakteriseras genom 

 förgrenade kärnor, och hvilka jag skulle vilja benämna permanenta 

 körtelbildningar, finner man utförsgångar i form af porer genom 

 det nätlika bräm, som bekläder cellernas fria ytor (se tafl. VI, 

 fig. 3 och 4). Hos cylindercellerna i mellantarmen åter, för- 

 siggår sekretionsförloppet, efter hvad jag trott mig finna, i många 

 hänseenden olika, i det att sekretionsprodukten aflägsnas på ett 



29 



