HOLMGREN: HISTOLOGISKA STUDIER. 163 



protoplasmatiska förbindelser mellan kärnan och cellkroppen. 

 Fråga är väl icke desto mindre, om ej Leydig torde hafva 

 tolkat sina iakttagelser riktigt, då han trott sig finna den kär- 

 nan omgifvande håligheten genomdragen af protoplasmatiska för- 

 bindelser mellan kärna och cellkropp. Man torde väl i annat 

 fall hafva svårt att fatta de vägar, på hvilka kärnan reglerande 

 inverkar på cellen i dess helhet. Flera andra auktoriteter, syn- 

 nerligast bland yngre forskare, tyckas icke vilja taga någon vi- 

 dare hänsyn till dessa förbindelser mellan kärnan och eellkroppens 

 öfriga strängformiga massa. Visserligen har jag hos t. ex. en del 

 malpighiska kärl och äfven hos mellantarmens cylinderceller, då 

 dessa varit starkt ansvällda af hopade sekretionsprodukter och 

 cellkärnan företett ett skrumpnadt utseende, iakttagit fina strängar, 

 hvilka från cellkärnan sammanhängt med den tradiga massan. Detta 

 förhållande kan måhända dock bero på vilseledande sammanställ- 

 ningar, hvarför jag ej vågar uttala mig med bestämdhet i denna 

 fråga. 



Allt efter kärnans mer eller mindre kontraherade tillstånd, 

 beroende på det verksamhetstillstånd hvari cellen befinner sig, fram- 

 träder den ofvan nämnda, kärnan omgifvande, hålan olika tydligt 

 i form af en ljusare ring kring kärnan. 



Såväl i mellantarmens epitel som ock i synnerhet hos 

 körtlarna har jag iakttagit tydliga intercellulära rum, genomdragna 

 af protoplasmabryggor cellerna emellan, och rummen mellan strän- 

 garna vid cellernas ytterkanter mynna ut i omgifvande håligheter. 

 Så har jag ock iakttagit, såsom jag ofvan beträffande de malpighiska 

 körtlarna omnämnt, hurusom de trakealförgreningar, hvilka tränga 

 in i de intercellulära rummen, därifrån mynna ut i cellvakuoler 

 (se tafl. VI, fig. 5). — Betänker man hurusom cellens proto- 

 plasma består af en svampaktig massa med vakuoler mellan 

 strängarna, och hurusom trakéernas ändförgreningar sluta just 

 i dessa vakuoler, är det ej heller svårt att fatta huru den uti- 

 från upptagna luften kan omedelbart verka på cellens substans, 



Protoplasmatiska förbindelser mellan cellerna i ett organ 

 tyckas också böra förutsättas, då ju cellerna icke arbeta isolera- 

 de eller fullkomligt oberoende af hvarandra, utan samverka enligt 

 hela organets ändamål i det ena eller andra hänseendet. 



35 



