l8o ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 892. 



att djuret ej ser detta föremål eller ej af detsamma har en tyd- 

 lig bild i sitt öga. 



Fabre's märkvärdiga försök med en del insekter visa näm- 

 ligen på det tydligaste, att insekterna under vissa förhållanden, 

 då de uteslutande ledas af artvanor, kunna vara så fullständigt 

 omedvetna om allt annat, som försiggår omkring dem, att man 

 på grund däraf skulle kunna påstå, att de ej sage något alls. Bland 

 dylika af Fabre gjorda försök vill jag här endast omnämna ett enda. 



Pelopœus är en tämligen stor getinglik stekel, som i Me- 

 delhafstrakterna bygger sina bon af lera på murar, helst inuti 

 boningsrum. Boet består af flera, tätt intill hvarandra liggande, 

 små kammare och i hvar och en af dessa inlägger stekeln ett 

 ägg samt ett större eller mindre antal förlamade spindlar, som 

 skola tjäna till föda åt den ur ägget kläckta larven. Sedan 

 kammaren på detta sätt blifvit fylld, tillstänges den med ett lock 

 af lera och till sist, då alla kamrarna äro färdiga, öfvertäckas 

 de med ett gemensamt lager af lera, så att ojämnheterna dem 

 emellan försvinna och det hela ser ut som en oregelbunden upp- 

 höjning på murbrukets yta. Om man nu passar på och bortta- 

 ger den första i en kammare inlagda spindeln, vid hvilken äg- 

 get alltid är fäst, bryr stekeln sig ej därom, utan fortfar att 

 lägga in spindlar i kammaren, och om äfven dessa undan för 

 undan borttagas, fortfar han dock att föra hem ett visst antal 

 spindlar och tillstänger slutligen på vanligt sätt den alldeles 

 tomma kammaren med ett lerlock. Ja, hvad mer är: om man 

 passar på, då alla kamrarna äre färdiga och stekeln just börjat 

 att täcka öfver dem med det för dem alla gemensamma lagret af 

 lera, kan man borttaga alla kamrarna från muren och ändock få 

 se, huru djuret, såsom om intet händt, med den största omsorg 

 täcker Öfver den nu tomma och jämna ytan med ett lager af lera. 



Talrika sådana af Fabre anställda försök, som kasta ett 

 skarpt ljus öfver égendomligheterna i insekternas själslif, mana till 

 den största försiktighet, då man från insekternas beteende vill 

 sluta sig till beskaffenheten af deras sinnesförmögenheter. Insek- 

 terna synas nämligen, huru än deras sinnen i öfrigt må vara be- 

 skaffade, oftast ej kunna fasthålla mer än ett intryck i sänder 

 och ledas då, oberörda af allt annat, ensamt af detta. 



