BORRIES: MUTILLA ERYTHROCEPHALA SOM PARASIT. 249 



et Forsög med at anbringe den omtalte Myrmosa-kx\. paa et 

 delvis raadent Frugt-Trre, hvori der fandtes fserdige Reder af Crabro 

 (Crossoceriis) leucostoma L. Mutillen opsögte virkelig en af Ind- 

 gangene og forsvandt i Reden, traengende ned gjennem Smullet, 

 og kom efter omirent en kvart Times Forlöb frem igjen, for at 

 söge videre om paa Traestammen. Men ikke heller denne Lejlighed, 

 til at forvisse mig om yEglœgningen, gav noget Udbytte, da Re- 

 derne icke kunde naas med Stemmejernet, uden at Traeet maatte 

 ödelaegges derved. 



I de tropiske Egne, hvor den store Skare af Mutillahxltx, 

 oftest af betydelig Störrelse, förekommer, skulde man vjere til- 

 böjelig til att antage, at de tildels kaempemsssige Gravehvepse, 

 navnlig Pompiliderna, maatte vaere Mutiilernes Vasrter. 



COLIAS WERDANDI Zett. AB. IMMACULATA OCH 

 HECLA AB. SANDAHLI. 



I förteckningen öfver Skandinaviens ocb Finlands Macrole- 

 pidoptera (se Ent. Tidskr. 1885) uppfördes under nya namn dessa 

 båda utmärkta aberrationer efter blott ett enda kändt exemplar 

 af hvardera. Först innevarande år har det lyckats mig att er- 

 hålla ännu några sådana uti en fjärilremiss från Luleå lappmark. 

 Hvad båda formernas utseende beträffar, är föga att tillägga, se- 

 dan prof. Chr. Aurivillius i »Nordens Fjärilar» kompletterat 

 mina korta beskrifningar. Af ab. Immaculata erhölls två exem- 

 plar, liksom förut endast hanar. Bland de många individer af 

 C. Werdandi Zett., som jagsedan 1876 erhållit från sistnämnda 

 land, hafva funnits högst fyra af ifrågavarande aberration, hvadan 

 den synes vara ytterst sällsynt. 



C. Hecla ab. Sa7idahli beskrefs efter en hona. Sedermera 

 erhöll framlidne konservator W. Meves flera dylika, af hvilka 

 ett par stodo så nära Werdandi Zett., att man hade svårt att 

 afgöra, till hvilken af de båda hufvudformerna de rätteligen borde 

 hänföras. I år har det lyckats mig att få ett par hanar, och 

 dessas färg och teckning angifva genast tydligt nog, till hvilken 

 hufvudform de torde höra. 



