258 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1892. 



till »rågdvergen» — en mindre lyckad benämning. Von Post 

 föreslår ett tredje, nämligen »dvergkornflugan», emedan han blott 

 anträffat henne i ofullkomligt utbildade kornstrån (sommargenera- 

 tionen). För min del använder jag helst det numera mest gängse 

 namnet »kornflugan» såsom varande kort och, hvarför icke, 

 lika betecknande som något af de nämnda. 



Skälen, hvarför jag använder Bif.rkanders latinska artnamn 

 och icke det mer vanliga Meigenska, äro uppgifna i årg. för 1888, 

 s. 33 — 39 af Ent. Tidskrift. Mina då uttalade åsikter hafva 

 sedan dess icke förändrats, utan tvärt om än mer stadfästats genom 

 en vidgad erfarenhet. 



Beskrifning. Ljusgul. Nacken, en glänsande, triangelfor- 

 mig fläck, hvars framåt riktade spets sträcker sig föga öfver mid- 

 ten af pannan och de korta, treledade pannspröten (antennerna) 

 svarta; de sistnämndas yttersta led störst, bredt äggformig och 

 på r)'ggsidan försedd med ett krökt, slätt, vid basen något tjoc- 

 kare borst. Långs ryggen tre bredare, jämnlöpande svarta band, 

 det mellersta framtill helt, de båda andra afbrutna, men framom 

 dem en liten mörk punkt; framför vingroten, helt nära de båda 

 yttre banden, befinner sig en kortare och smalare svart linea. 

 På bröstet, strax bakom framhöfterna två större, bakom dessa två 

 mindre, samt ofvanför dem på hvarje sida vanligen ett par nästan 

 punktformiga svarta fläckar. Den nästan halfmånformiga, upp- 

 höjda plåten bakom ryggskölden (skutelien) är gul, och bakre 

 delen af ryggen svart. Bakkroppen fyraledad, ofvan brunaktig, med 

 mörkare tvärband vid sömmarna och vid dess bas en mörk 

 punkt på hvardera sidan. Tarserna (de femledade fötterna) van- 

 ligen mörkbruna, de främsta nästan svarta, med ljusare ledfog- 

 ningar; frambenens skenben i spetsen svarta eller mörkbruna. 

 Vingarnas tre främre längsribbor, sammanlöpa i framkanten (ko- 

 stalkanten), hvilken efter sin förening med tredje ribban blir sma- 

 lare och föga märkbar. Längd 3 — 4 mm. Fig. i — 2 å taflan. 



Hanen har vanligen andra och tredje lederna på framtar- 

 serna gulaktiga^ och bakkroppen mer aflång. 



Honan är oftast något större, har bredare bakkropp, hvars 

 undersida i lefvande tillståndet stöter i grönt. 



Ägget är jämförelsevis långt, nästan som fjärdedelen af 

 flugans kropp, tämligen cylindriskt, mjölkhvitt, utan glans och 



