268 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1892. 



vätskor etc. föga tänkbara, då man vet under livilka förhållanden 

 larverna lefva, samt det sätt. hvarpå de angripa sädesväxterna. 

 Det eiida tillfälle, då en sådan besprutning skulle kunna medföra 

 nytta, vore, då äggen kläckas på bladen, och de späda larverna 

 företaga sin långsamma vandring till bladslidorna-, men larverna 

 utkläckas ej alla på samma dag, ej heller skulle jordbrukarna 

 komma sig för med att företaga de erforderliga undersökningar, 

 som måste föregå medlets användande. 



Jag trodde mig visserligen hafva hunnit ett stycke närmare 

 målet, då det visade sig, att flugorna 1887 lade sina ägg på 

 rågbrodden, och blef än mer öfvertygad därom, då så skedde 

 äfven året därpå. Redan innan några undersökningar företogos 

 i den vägen, hade jag hyst en förmodan att så kunde vara för- 

 hållandet, emedan man mången gång hört jordbrukare beklaga 

 sig öfver, att den förstsådda, gamla rågen ofta går ut efter att 

 hafva vackert uppkommit på hösten, då däremot den nya, något 

 senare sådda, förblifver oskadad. Orsaken härtill kunde ju mån- 

 gen gång vara den, att kornflugorna passat på att lägga sina ägg 

 på den sädesbrodd, som därtill först var lämplig. Med anledning 

 häraf låg det antagande nära till hands, att vintergenerationen 

 skulle kunna ansenligt reduceras, om man å trädan, helst i när- 

 heten af ett kornfält, där larver varit talrika, besådde ett mindre 

 stycke med råg en eller ett par veckor tidigare än vanligt, för 

 att dymedelst tillhandahålla en passande plats, dit flugorna genast 

 efter sin framkomst kunde begifva sig för att lägga ägg. Sedan 

 äggläggningen här försiggått, blefve det lätt att genom en grund- 

 lig plöjning förgöra såväl ägg som larver. 



Under vistelsen på Eknö 1888 hoppades jag komma i till- 

 fälle att göra några egna iakttagelser härutinnan, ty kornflugorna 

 voro då ganska allmänna därstädes. Trädan befann sig på två 

 ställen, det ena beläget invid kornfältet, det andra ett godt 

 stycke därifrån, och var matjorden här lösare och magrare än 

 på det först nämnda. Sådden kom dock att äga rum i vanlig 

 tid och med blott en dags mellanrum å de båda små fälten, ty 

 ägaren ville ej riskera något genom arbetets fördröjande. Detta 

 blef naturligtvis ett streck i räkningen för mig, då jag sålunda 

 beröfvades möjligheten af att studera verkningarna af tidig 

 och sen sådd å samma lokal. Den något oväntade iakttagelsen 



