2 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1893. 



År 1854 hade en ännu betydligare härjning öfvergått dessa 

 trakter, och man hyste härför den föreställningen, att gräsnia- 

 skarna återkomma hvart trettionde år. 1891 visade sig larverna 

 (maskarna) likväl ånyo, fastän i mindre antal, en half mil söder 

 om Byske gästgifvaregård, samt vidare norr ut till Norrbottens- 

 gränsen. 



Stränderna vid nedre loppet af Ume älf utgöras förnämligast 

 af ganska vidsträckta, själfbärande eller för länge sedan odlade 

 ängar, s. k. lindor, som i allmänhet få ligga oberörda af plog 

 eller annan åkerredskap så länge de förmå lämna något foder. 

 Skulle så få fortfara äfven hädanefter, torde det ej dröja rätt 

 många år, innan gräsmasken på nytt uppträder och orsakar fo- 

 derbrist. Här hade emellertid ej visat sig några larver under 

 förlidet år, och anledning för mig att göra uppehåll förefanns 

 således icke. Sedermera erfor jag dock, att härjning verkligen 

 kom att äga rum vid Brattby i Vännäs och Norrfors i Umeå 

 landsförsamling. Under det korta uppehållet i Umeå inlämnades 

 till redaktionen af tidningen »Vesterbotten» en uppsats med om- 

 nämnande af ändamålet med min resa till de norra orterna, samt 

 uppmaning till allmänheten att inkomma med upgifter om gräs- 

 maskens förekomst m. m. 



Första egentliga uppehållet gjordes vid Anäset i Nysätra 

 socken, som är belägen ungefär midt emellan Umeå och Skel- 

 lefteå, och hvarest gräsmasken var mycket talrik år 1884, dock 

 icke å egendomen Stenfors, där ett rationellare jordbruk bedrifves. 

 A de angränsande mindre gårdarna saknades ej de för Norrland- 

 säregna gamla lindorna, hvarifrån grästorfvor och tufvor upptogos 

 och noga undersöktes inne i rummet, utan att några gräsflylarver 

 kunde upptäckas. Sådana stodo ej heller att finna vid under- 

 sökningar ute å fälten, ej ens tomma puppskal från föregående 

 år. Någon härjning var således ej att förvänta härstädes under 

 denna sommar, ehuru man på platsen, på grund af »vissa tec- 

 ken», hade förmodat motsatsen, 



Vid Jefre, den sydligast belägna gästgifvaregården inom 

 Norrbotten, inträffade äfven härjning 1884, och man påstod sig 

 där hafva sett gräsmaskar äfven förlidet år, men nu lyckades det ej 

 för mig att finna några öfvervintrande larver på de invid gården 

 belägna lindorna. Tämligen stora och släta fluglarver ertappades. 



