4 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1893. 



sig, och där var han dä så talrik, att nästan allt gräs blef totalt 

 förstördt. Icke ens de yngre och jämna gräsvallarna skonades, 

 ty då föda började tryta på de äldre, vandrade larverna öfver till 

 de förstnämnda och fortsatte där sitt förstöringsarbete. A fälten 

 kunde man ännu varseblifva hvar larverna framgått, och märk- 

 värdigt nog tycktes det, som om förtrupperna samtidigt upphört 

 att äta, emedan gränsen mellan den sköflade och den skonade 

 marken var i ögonen fallande och bildade en nästan rät linea. 

 Nu visade sig likväl gräset å den förlidet år kalätna marken 

 ganska lofvande, hvilket alltid lär vara fallet kort efter en härj- 

 ning, i fall gräsrötterna förblifvit oskadade, ty de kvarlämnade 

 exkrementerna, äfvensom kropparna af döda larver tillföra jorden 

 en försvarlig öfvergödning, som kommer efterföljande gröda till 

 godo. Flera lindor undersöktes nu härstädes, men något annat 

 spår efter skadedjurens förra närvaro än ett och annat puppskal 

 eller tomt ägg, kunde ej anträffas, icke häller lefvande larver. 

 Herr Ågren hade visserligen här funnit lefvande puppor förliden 

 sommar, men äfven en myckenhet döda larver, antagligen an- 

 gripna af bakterier eller mögelsvampar. De puppor, som und- 

 sluppit parasitsteklar eller sjukdomar, hade naturligtvis lämnat 

 fjärilar, men dessa synas ej hafva lagt ägg på den sköflade och 

 förpestade marken, utan hade begifvit sig till nya och mer in- 

 bjudande platser eller områden. Därför förekom härjning ej i år 

 på södra sidan om älfven, och en dylik af svårare beskaffenhet 

 torde helt visst aldrig förekomma två år å rad på en och 

 samma plats. 



På norra sidan om älfven hade man varsnat gräsmasken 

 endast å ett par, delvis starkt mossbelupna lindor vid nordliga 

 ändan af byn, och det var här som jag efter åtskilligt sökande 

 fann de första, ännu i sitt vinterkvarter befintliga gräsmaskarna. 

 Då man uppryckte hvitmossan, påträffades nämligen en och an- 

 nan därunder, liggande på jordytan, med kroppen hoprullad och 

 troligen i samma ställning, den intagit under vintern. De voro 

 alla nu, den 3 juni, blott från 5 — 7 mm. långa och mycket 

 smala, samt ganska svåra att upptäcka för det ovana ögat. Jag 

 fann vid nästan samma tid gräsflylarver på flera andra ställen, 

 såsom nära Mjölkudden vid Luleå, Sunderbyn m. fl., och dessa 

 hade ungefär samma storlek som de vid Gäddvik anträffade. 



