lampa: berättelse till LANDTBRUKSSTYRELSEN 1892. 5 



De uppgifter man hör om förekomsten af ända till tumslànga 

 griismaskar om hösten, på vintern, ofvanpå eller under snön eller 

 ock tidigt om våren, torde således vara oriktiga och beroende på 

 okunnighet om den verkliga gräsmaskens utseende. 



Vid ett besök å Marieberg i Sunderbyn den 10 juni anträf- 

 fades ännu mycket små larver, men här likaledes blott under 

 hvitmossan på en gammal linda. Äfven af ett par amdra natt- 

 fjärilarter erhölls exemplar, men de voro mycket små och obe- 

 stämbara samt dogo snart i fångenskapen. 



Först den 15 juni inträffade ett omslag i väderleken, i det 

 att luften redan på morgonen kändes ljum och sonimarlik. Jag 

 reste därför till Gäddvik för att efterse hur larverna nu befunno 

 sig. På den plats, där jag första gången upptäckte dem under 

 mossan och i vinterkvarter, var nu ett rörligt, lif bland det tunna 

 gräset, ty luftvärmen hade framlockat larverna, och de befunno 

 sig i liflig rörelse, antingen krypande ofvanpå mossan eller uppåt 

 grässtrån för att förskaffa sig föda. Sedan den 3 juni hade de 

 vuxit till 15 mm. och voro således nu dubbelt så stora som då, 

 oaktadt kylan i marken torde hafva hindrat dem från att krypa 

 fram för att äta af det gröna gräset. Färgen ofvanpå kroppen 

 hade blifvit betydligt mörkare hos de fiesta individerna. Nä- 

 stan å alla äldre lindor på norra sidan om älfven vid Gäddvik 

 visade sig små larver, oaktadt det förut ej lyckades mig att 

 å samma ställen uppleta några medan de lågo i vinterkvarteret. 

 Några exemplar medtogos till min bostad i staden och insläpptes 

 till förut fångade kamrater i en glasbur, i h vilken en tåteltufva 

 (Aira Cœspitosa) var inplanterad. De visade sig ganska lifîiga 

 och matfriska om dagen, men höllo sig mer i stillhet om natten. 



Den 21 juni besöktes åter Gäddvik, och då voro larverna 

 nästan fullvuxna samt kröpo omkring snart sagdt öfverallt, äfven 

 bland säden på åkrarna, utan att dock göra denna någon märk- 

 bar skada. De med frodigt gräs beväxta yngre lindorna ledo 

 äfven föga, hvarigenom grässkörden å dem kunde blifva åtmin- 

 stone fullt medelmåttig. 



Larvens beteende då han äter, synes mig nog egendomligt, 

 för att böra här i korthet beskrifvas, och det påminner något om 

 sädesbroddflyets. Innan måltiden börjar, klättrar han upp för ett 

 gräsblad, afbiter detsamma ofvantill, ett stycke från spetsen och 



