lampa: berättelse till LANDTBRUKSSTYRELSEN 1892. 7 



Täkning befanns att de utgjorde ej mindre än 580 stycken. So- 

 Jen sken nu varmt, hvarför larverna voro i liflig rörelse, och det 

 var intressant att observera hur de betedde sig i närheten af 

 groparna. Det föreföll mig nästan som om de uppsökte dessa 

 och ej nedföUo tillfälligtvis, ty fastän deras vandring i allmänhet 

 riktas mot ett visst håll, kröpo de mot groparna från alla sidor, 

 då de kommit i deras omedelbara närhet. Efter sex timmars 

 tid, undersökte jag åter min fångstgrop och fann däri nu 1,700 

 innevånare. Fångsten blef alltså i en enda grop 2,280 larver 

 under 18 timmar, om äfven den tid af natten, som de hållit sig 

 stilla, medräknas, och i de öfriga groparna var den ungefär lika 

 stor. I de gropar, som upptagits i själfva gräsvallen, nedföllo 

 äfven många larver. 



Af detta enda försök kan man lätt göra sig en föreställning 

 om, hvilka oerhörda massor af gräsmaskar kunna på nämnda sätt 

 fångas och oskadliggöras, om man blott vill göra sig litet besvär. 

 Detta synes dock ej vara fallet i Norrbotten, och man får väl 

 där utstå ännu en och annan gräsmaskhärjning, innan man kom- 

 mer sig för att med kraft motarbeta dem. Mina uppmaningar, 

 -såväl genom tidningar som enskildt, att gräfva fångstgropar, upp- 

 taga fåror eller diken, skedde i allmänhet för döfva öron eller 

 föranledde blott till ofullständiga åtgärder, som ej vidare blefvo 

 fullföljda; ty att uppsamla och döda de fångade skadedjuren kom, 

 som jag tyckte mig finna, aldrig i fråga, mycket mindre att tillse 

 och underhålla de upptagna groparna och fårorna. 



Den oro och vandringslusta, som mot tiden för deras för- 

 vandling till puppor synes gripa larverna, får troligen ej alltid 

 tillskrifvas bristen på föda, ty jag har sett dem öfvergifva den 

 ursprungliga vistelseorten, innan denna blifvit fullständigt afbetad, 

 och begifva sig ut på områden, där inga lämpliga födoämnen 

 stått till buds. Förnämsta orsaken till vandringen kan möjligen 

 ■ligga uti deras instinktmessiga åtrå att i tid lämna sina fiender 

 bakom sig eller att uppsöka lämpliga ställen, där förvandlingen 

 till puppor skall försiggå. Uti larvtågen befinna sig vanligen 

 många individer, som äro till storleken mycket mindre än de 

 andra, och sådana äro väl antingen småväxta eller kanske blott 

 halfvuxna exemplar, hvilka möjligen blifvit utkläckta först på 



