lampa: berättelse till landthruksstyrelsen 1892. 9 



fylldes snart med larver, som dödades medelst pågjutning af tjära. 

 Omkring väggarna hade man dessutom utslagit tjära på marken, 

 och härigenom någorlunda skyddat sig mot påhälsningar inom 

 hus. Ändamålet hade dock mycket bättre vunnits, om ett min- 

 dre dike, med lodräta väggar och något djupare fångstgropar här 

 och där, upptagits rundt omkring bostaden eller åtminstone mot 

 det håll, hvarifrån larverna framryckte. På det andra, angripna 

 fältet, norr om älfven, hade man visserligen kört upp en fåra, 

 men försummat att hålla henne ren samt att upptaga fångstgropar, 

 hvadan alla däri nedfallna larver naturligtvis kröpo upp igen. 



Öfver den härjade marken flögo nu helt nära jordytan många 

 större parasitsteklar, bland hvilka Pimpla Arctica Zett. syntes 

 vara förhärskande. De sökte ifrigt efter gräsflylarver, för att i 

 dessa lägga sina ägg och härigenom bereda deras undergång. 



Under återresan till Luleå stannade jag några timmar i den 

 likaledes invid älfven belägna byn Bredåker, där en ganska vidt- 

 omfattande härjning nyss pågått och mot hvilken man ej sökt 

 lägga det ringaste hinder, hvarom de totalt sköflade lindorna nu 

 buro ett sorgligt vittnesbörd. Som vanligt i dylika fall voro alla 

 ängsgräs uppätna, och återstoden utgjordes blott af ranunkler, 

 syror och möjligen någon annan till kreatursföda oduglig växt. 



Nu började tiden vara inne för anställandet af undersöknin- 

 gar rörande gräsmaskens lefnadsförhållanden under en af dess vik- 

 tigare moment, nämligen öfvergången från larv till puppa. Som 

 förut omnämnts, visa sig larverna mycket oroliga dagarna före 

 denna förvandling och vandra omkring snart sagdt öfverallt i 

 närheten af de platser, där de uppvuxit, helt visst för att upp- 

 söka lämpligare tillflyktsorter. Sådana blifva för dem nu särde- 

 les behöfliga, emedan pupporna i början äro mycket mjukskaliga 

 och ömtåliga för yttre inflytanden. Larverna uppsöka därför in- 

 stinktmässigt lösa stenar, trä- eller barkstycken o. d. och krypa 

 intill eller under dessa, för att tillreda en håla af lagom storlek 

 att kunna hysa den blifvande puppan. Man synes förr hafva 

 antagit, att dylika skyddade ställen äro puppornas förnämsta hvilo- 

 rum, men så var ej förhållandet i år, hvarom mer längre fram. 



Återkommen till Luleå, började jag att söka efter puppor den 

 7 juli och vände mig då, att börja med till på marken liggande 

 föremål, helst i närheten af lador å sådana lindor, där härjning 



