14 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1893. 



med två bruna fläckar, bildade af här och där sammanflytande 

 punkter, och på sidorna tre dylika punkter, som äro svarta. Första 

 kroppsringen är vanligen mörkbrun och genomdragen af de ljusa 

 linierna. Bukfötterna hafva en liten svart fläck på yttre sidan. 

 Grundfärgen varierar från smutsigt gulgrå till gråbrun, mörkt 

 grågrön eller nästan kopparfärgad. Ju yngre larverna äro, desto 

 ljusare brukar grundfärgen vara. Längd 5 — 7 mm. Fig. 3 — 4. Uå 

 larven blir äldre, mörknar han vanligen på ryggen, så att denna 

 blir nästan svartbrun med någon kopparglans, och de ljusa längs- 

 linierna blifva otydliga eller nästan utplånade. Första kropps- 

 ringen ofvan nästan svart, glänsande och genomdragen af de ljusa 

 linierna, de följande ringarna eller lederna mattare, med fina 

 tvärskrynklor eller hudveck. Längd omkring 30 mm. Fig. 7 — 8. 



Puppan mörkbrun, yngre ljusgul till rödbrun, här och där 

 rödaktig; bukringarna vid basen punkterade, bakåt ofta tvärstrec- 

 kade, vid bakkanten släta och något matta. Det tomma skalet 

 rödbrunt. Bakkroppen slutar i en skrynklig,, refflad, undertill knöl- 

 likt uppsvälld spets, som är försedd med två smala, i spetsen nå- 

 got krökta taggar. Fig. 9. 



Fjäriln varierar betydligt till färgen, från smutsigt ockragult 

 till grå- eller rödbrunt. Fig. 12 — 13. Teckningarna à vingarna äro 

 stundom nästan utplånade, så att blott den runda samt den njurlika, 

 hvita, tvåuddiga fläcken vid vingens midt återstå. Ögonen starkt 

 ludna, och pannspröten (antennerna) hos hanen försedda med två 

 rader smala kanitänder, hos honan nästan släta. 



Det återstår nu blott att nämna något om de skydds- och 

 botemedel, som kunna för närvarande föreslås mot de allt oftare 

 återkommande gräsmaskhärjningarna i Norrland. De verksamma- 

 ste af dessa medel äro troligen redan kända af de fleste mer 

 framstående jordbrukare, men hafva ännu ej som sig borde blifvit 

 uppmärksammade och insedda af den större allmänheten. 



Åkerbruket eller rättare landthushållningen är i nordliga de- 

 len af vårt land, som hvar och en kanske vet, fotad på boskaps- 

 skötsel, och gräsodlingen blir därför i hög grad öfvervägande. 

 Häremot vore intet att anmärka, om gräset ej emellanåt sloge 

 fel i följd af gräsmaskens uppträdande. Klimatet medgifver dock, 



