LAMPA: BERÄTTELSE TILL LANDTBRUKSSTYRELSEN 1 892, 1 9 



syntes visserligen inga larver till vid mitt besök några dagar 

 efteråt, men gräset var brunbrändt af saltet, och dess rötter voro 

 troligen äfven dödade. 



Pulveriserad jernvitriol har användts på ett ställe i Finland, 

 och man påstår, att larverna ej gått öfver det därmed beströdda 

 fältet. Vid härjning gör dock en lämplig fåra samma nytta, är 

 billigare att åstadkomma samt medför dessutom den fördelen, att 

 gräset ej göres odugligt eller tager skada. Att beströ gräset, 

 vare sig med nämnda ämnen eller andra ännu kraftigare, såsom 

 t. ex. kopparvitriol, parisergrönt m. fl., upplösta eller blandade 

 med vatten och afsedda att för tillfället förgifta såväl larver som 

 gräset, hvaraf de taga sin föda, torde i praktiken blifva af föga 

 nytta, så vida det ej utföres å sådana mindre platser, där gräs- 

 masken håller på att starkt förökas, för att sedermera vidare Ut- 

 breda sig. 



Att medelst en tung vält eller bult krossa larverna 

 låter sig nog göra, där marken är fast och jämn, men på tuf- 

 viga ställen medför det naturligtvis en ringa eller ingen verkan. 



Betning, hälst genom tjudrade kreatur på angripna gräs- 

 vallar, är ett medel, som ej borde förbises, ty kreaturen ihjäl- 

 trampa en myckenhet larver. Det bör dock användas i tid, in- 

 nan larverna uppätit gräset, och om möjligt efterföljas af plöj- 

 ning och harfning. Svinen kunna göra mycken nytta, emedan 

 de med begärlighet förtära gräsmasken, men de borde tjudras å 

 fältet, liksom man gör i Skåne. De larver, som af kreaturen 

 söndertrampas och blifva liggande på marken, skola vara mycket 

 emottagliga för larvpesten, och blifva härigenom en förmedlande 

 orsak till att sprida densamma till friska individer. 



Angående gräsmaskens fiender kunde mycket anföras, men 

 jag måste denna gång inskränka mig till det nödvändigaste. 

 Det är emellertid dem vi hafva att tacka för, att härjningarna 

 hafva kort varaktighet och ej återkomma hvarje år. En del af 

 dessa fiender tillhöra samma insektordning som bin, myror, ge- 

 tingar m. fl. och utgöres af tämligen stora, långa och smala fyr- 

 vingade insekter (steklar), med långa och spensliga ben och till 

 färgen svarta eller delvis rödgula. Dessa s. k. parasitsteklar visa 

 sig ymnigt de år, då härjningar pågå samt äro på väg att upp- 

 höra, och man ser dem då flyga utefter marken, sökande gräs- 



